244 
sig som Epithel, der i den Grad nåje slutter sig til Epidermis, at 
man efter de færdige Stadier at dåmme skulde tro, at det var selve 
denne, der havde foldet sig ind i Bladet. Hos F. obovata, som 
Zimmermann ikke har undersøgt, bevares Initialcellen [i i Fig. 7, Tab. XI 
nu netop meget længe om end i destrueret Skikkelse; det aftegnede 
Præparat var fra et over eet Aar gammelt Blad, men det kan dog 
bemærkes, at Initialcellen ingenlunde altid. bevares. Hvorledes de 
øvrige, i Præparatet [Tab. XI, Fig.4) afbildede Cellerester skulle for- 
klares, er vanskeligere at angive; men de ere muligvis under Nek- 
tariets Udvikling løsnede fra Hulens Sider. I Fig. 3 a paa samme 
Tavle ses Mundingen af Nektariet med de nærmest omgivende 
Epidermceller paa Fladesnit; i er den endnu tilbageblevne Rest af 
Initialcellen, der her som en (løst siddende) Prop lukker Aabningen. 
Ovenstaaende Undersøgelse forekommer mig at give et ret 
interessant Komplement til Zimmermanns ovennævnte, udviklings- 
historiske Iagttagelser over en anden Art. 
IV. Bladkirtlerne hos Marcgravia umbellata L. 
Skønt extraflorale Nektarier hos Marcgraviaceer flere Gange 
have været Genstand for Undersøgelse og Omtale"), kan jeg dog 
dels ikke finde, at de, der forekomme paa Bladene af ovennævnte, ofte 
under Navn af Marcgravia dubia”) dyrkede Art, ere nærmere 
undersøgte, dels er det mig ubekendt, at Udviklingshistorien af 
disse Organer er nåjere studeret. 
De vegetative Skud af den nævnte Art have toradede, kort- 
stilkede, savtakkede, elliptiske Blade med hjærteformet Basis. De ligge 
som bekendt meget tæt tiltrykte til Underlaget?), skjulende Hæfte- 
1) Cfr. Juel: Anat. der Marcgraviaceen, [Bihang til K. Svenska Vet.- 
Akad. Handlinger, 1887; Vol. XI]. Solereder: Systemat. Anat. d. 
Dikot., 1899; pag. 152. 
2) Cfr.Richter: Beitrige zur Kenntniss d. Maregrav. u. Aroideen [Ter- 
mezetrajzi Fisetek, Bd. XXII; 1899, 58]. 
3) Sé ogsaa Goebel: Organographie d. Pflanzen, I, 1898, pag. 138. 
