165 
Spise, kogt, og afgiver det bedste Torskeagn;- de jeg har seet, 
naae.omtrent i Længde 1 Alen og 3 Qvarter, og meget-nær 
lige saa tykke som Unger af Låtrasælen". 
3. ,,Blågoma er af Størrelse, Farve og Skabning, som Stein- 
bitr, med Undtagelse af, at Munden indvendig er mørkeblaa 
som hos Ufsi (9: Gadus carbonarius); denne Fisk siges at 
være uædelig"t, 
4. ,Hlire er såa almindelig, at den ikke behøver at beskrives". 
5. ,Skerjasteinbitr", [Dette er det gængse Navn paa den 
almindelige Tangsprætt, Centronotus gunellus1. 
Af denne sidste Meddelelse, hvilken jeg skylder den Forekom- 
” menhed, som afdøde Dr. Scheving stedse viste mig under mit 
toaarige Ophold paa Island, fremgaaer det, ligesom af den først- 
nævnte, at der endnu foruden ,,Stenbideren" og ,,Stenbids- 
broderen" eller ,,Hliren", menes at være to andre sjeldnere eller 
mindre kjendte Former, den ene ,,Blågéma" (Blaakjæften), efter 
begge Meddelelser udmærket ved sin. sortblaa Mundhule, ligesom 
Kulmunden iblandt Torskene, den anden betegnet ved to meget 
ulige Navne: Hafmuis og Ulfsteinbitr. Det maa imidlertid 
strax bemærkes, at med disse tvende Navne behøve ikke Med- 
delelserne at have ment én og samme Art, da jo den første Med- 
delelse ikke direkte indeholder nogetsomhelst til Oplysning om Fisken, 
og Navnet ,,Hafmis" under alle Omstændigheder tilhører en hel 
anden Fiskeslægt, nemlig Chimæra”). 
For at vise Hlirens Selvstændighed som Art, vil $eg be- 
gynde med at fremsætte nogle Udmaalinger, som jeg i 1840 tog 
af ligestore Stenbidere og Hlirer””). 
") Det har ikke lykkedes mig at finde 55000! bestemt Oplysning. « om den 
formeritligen af Landphysikus til Museet endte Fisk. 
==) Mit senere Materiale af Hlirer og Sgenee fra Island øer jeg 
især Hr. Faktor, senere Kjøbmand E. E, Møller paa Øfjord. 
