168 
de to Arter. Til lettere Opfattelse af dem henviser jeg til Fig. 1 
og 1', der fremstille Hjerneskallen af An. lupus, seet fra oven og 
fra venstre Side, og Fig. 2 og 2', der ligeledes fra oven og fra 
venstre Side fremstiller Hjærneskallen af Hliren, An. minor. 
Det fremgaaer da strax, at 
a) Pandebenene (osså frontalia propria), f, der i hele deres 
Udstrækning ere hos Hliren meget mere porøse og storpibede, 
'end hos Stenbideren, danne en plan eller. næsten plan Flade 
hos Stenbideren, medens de'ere tydelig hvælvede fra Side til Side 
hos Hliren, især i deres midterste Partie, og de ere ligeledes 
hos denne temmelig stærkt buede i deres Længderetning. Bag 
ved Øiehulerne løbe Pandebenene, so bekjendt, hos An. lupus op 
i en sammentrykt Kam, paa Grund af de kraftige og stærkt ud- 
viklede Tindinge-Muskler, men hos Hliren danne de derimod 
en bred Flade, næsten af samme Bredde som den af 
Pandebenene mellem Øiehulerne dannede Mellem- 
balk og = "6 af hele Hovedets Længde fra Nakkeranden. til 
Forenden af Sibenet, e… 
b) Bagpandebenene (ossa frontalia posteriora), betegnede 
i de nævnte Figurer ved fm, frembyde ikke mindre iøinefaldende 
Eiendommeligheder for hver af disse to Former. Hos Hliren 
bærer nok Bagpandebenet — ligesom dette længe har været be- 
kjendt hos An. dupus -— en overordenlig stærk og udstaaende Ben- 
kam, c, men denne Kams Retning og Stilling paa Benet, ligesom 
Benets egen Form og Beliggenhed, er meget forskjellig, og derved 
betinges en meget ulige Udbredning og Fordeling af de Flader 
paa Hovedets Sider, hvorpaa Søulvenes mægtige "Tyggemuskler ere 
hæftede. Hos An. lupus er Bagpandebenet, /p, udstrakt i Længderet- 
ningen og usædvanligt lavtliggende, saa at dets øvre Rand langt 
overrages af Pandebenet, f, og Tindingbenet, s, medens ffos An. 
minor Benet er meget højere og kortere, og dets øverste Rand i 
Højden naaer op til de tå nævnte Bens øvre Rand.  Kammen 
staaer hos Hliren lodret paa Hovedets Axe og omtrent midt 
imellem Øjets Benring og den yderste bagerste Vinkel af Nakke- 
