196 
tere end hos begge hine og derhos med den særegne Bygning, 
at de i den nederste Halvdel blive meget plumpe og tykke. Her- 
til svarer det da, at Straalestøtterne ere baade stærkere og læn- 
gere end hos de to førstnævnte Arter — hvilket tilsammen røber, 
at Fisken ved Finneroden maa have været tykkere end nogen 
af disse. Den øverste Halvdel af hver Straale er derimod meget 
tynd, og maaske tyndere end hos nogen af de andre; skulde man 
derfor paa nogen Maade kunne tænke sig en Identitet imellem An. 
denticulatus og An. latifrons, maatte den særlig tyndstraalede Ryg- 
finne i An. denticulatus (S. 182) tolkes som kun den øvre Hælfte 
af. Rygfinnen, hvis nedre Hælfte da ved Udstopningen var bleven 
optaget i Kroppen -— noget, som dog neppe er sandsynligt. Medens 
der som almindelig Karakter for disse Dele af Skelettet gjæl- 
der det Samme, som for det hele Skelet, at An. latifrons har sine 
Knokler af en meget svampet Bygning, saa at de give efter for 
et Tryk af Fingrene, som Tilfældet er med de friske Knokler af 
Lophius piscatorius, og at Knoklerne hos An. minor ere mindre 
fastbyggede end hos An. lupus, saa har desuden hver af disse tre 
Arter en karakteristisk Form for Rygfinneus Straaler og navnlig 
for disses nederste Hælvte., Hos An. lupus og An. minor ere såa- 
ledes Straalerne i deres nederste Hælvte meget stærkt fladtrykte, 
forfra bagtil, men hos den første have de smalle Sideflader al- 
deles afrundede Kanter, medens de hos den sidste ere mere eller 
mindre udhulede og staae-med en skarp Kant afgrændsede fra de 
brede For- og Bagflader. Hos An. datifrons ere de ikke flad- 
trykte, men have en stærkt hvælvet Forflade, der i Grunden er 
dannet af en smal Forflade i Midten og de to skraanende Side- 
- flader, som danne en skarp Kant med Bagfladen. De have følgelig 
ikke et tverrektangulært Gjennemsnit, som de to forriges, men et 
næsten halvmaanedannet. Ved at mærke sig disse Ejendommelig- 
heder kan man altsaa, naar man vil blotte og rense en enkelt 
Straale isin nederste Hælvte, alene derefter bestemme, 
om man har den ene eller den anden Art for sig — en 
