248 
hvidfiltet, lille Bulk påa Gjødningens Overflade, og at det hurtigt 
tiltog i Størrelse og Fasthed, saa at det efter et Par Dages For- 
løb "var blevet til et næsten kuglerundt eller ovalt, fuldt udviklet 
Selerotium.  Substratet var dels Kogjødning paa en Mark ved 
Ribe Aa og dels Svinegjødning i mit Værelse. I alle de Tilfælde, 
hvor Selerotierne udvikle sig påa Gjødningens Overflade, vil deres 
Form nærme sig Kuglens eller Æggets. Dette turde være be- 
grundet deri, at de her under deres Væxt ikke have de Hindringer 
at kæmpe med, som de, der dannes i Gjødningens Indre eller paa 
dens Underfiade; de behøve ikke som disse at tillæmpe og forme 
sig efter Substratet, men kunne udvikle sig frit. 
Den runde Form bliver efter denne Tydning den typiske, 
og de øvrige blive Tillæmpningsformer”). 
"Naar de ere friske, have de en glat, graaladen og noget 
glindsende Overflade, paa hvilken dog hist.og her findes enkelte 
sorte Pletter, nemlig der, hvor det tynde Yderlag er gnavet bort 
(Tale IV, Fig. 24:—33). Under Udtørring antage de efterhaanden 
et mat, mørkegraat Udseende; de gamle ere paa Grund af Gnid- 
ning ikke sjeldent sorte. 
Barken bestaaer yderst af den meget tynde, graa Hinde og 
af et underliggende, sort, læderagtigt Lag'; den indeslutter en fast, 
hvidlig Marv, hvori ikke sjeldent er optaget enkelte Gjødningsdele, 
f. Ex. Brudstykker af Straa (Tavle IV, Fig. 32—33). Deres største 
Udstrækning ér 4—20 Millim. 
I den frie Natur fandt jeg dem i Kogjødning paa Marker ved 
Ribe i Sommeren 1874 og paa Amager i September 1874. Tal- 
rigt: optraadte de i nogle faa, gamle, med Jord og Mos blandede 
og af Regnen udvadskede Kokasser paa Strandfælleden ved Char- 
lottenlund paa Sjælland i Marts, April og Mai 1875 og 1876. 
n =HElald forklarer i ,,Botan. Zeitung 1876, S. 53, de kagelignende, 
Former, hvorunder Sclerotier kunne optræde, som hid- 
puuuri derfra, at flere oprindelig enkelte og i Reglen kuglerunde 
Selerotier ere opstaaede ved Siden af hverandre og derpaa ere smel- 
tede sammen. ; 
