278 . 
at have set en snoende Bevægelse hos dem, fremkaldt ved Tempe- 
raturens vexlende Fugtighedsgrad og tilføjer: ,je me suis demandé, 
si leur råle ne serait pas celui d'organes excitateurs pour la déhi- 
scence des théques, par la pression si légére qu'elle soit, quelle 
leur font éprouver sous ces alternatives?" I den Omstændighed, at 
”den pludselige, bratte Udtørren er en mægtigt virkende Aarsag til 
Sporernes. Udtømning,.seer han en Grund, som taler for den frem-- 
satte Anskuelse. g 
Angaaende den imellem Asci og Paraphyserne ofte tilstede- 
værende Gelatine (,,gélin” Crn.) bemærker B., åt den er homogen 
og gjennemsigtig, men ikke grynet, hvilket derimod hyppigt er Til- 
fældet, naar den optræder hos Peziza. Som en virkende Aarsag til 
Sporernes Udslyngning anføres endvidere: »la pression, que les théques 
subissent, et plutét la tension que leur fait éprouver le liquide, qui 
les remplit". Derefter gjentages den gamle Vildfarelse, at Asci førend 
deres fuldstændige Modenhed under Trykket af de yngre nedenfra 
løsne sig fra det subhymeniale Lag og derved hæve sig og give 
Anledning til den vortede Discus, der jo endog i nogle Tilfælde 
f. Ex. hos Ascob. immersus kan blive langhornet: De Bar y har 1 
sin ,,Morph. und Phys. der Pilze" imødegaaet denne Opfattelse. B. 
meddeler Iagttagelser, der vise, at Asci samtidigt med deres Til- 
bøielighed til at udvikle sig i vertical Retning kunne, under en vis 
Stilling af Sporocarpierne, krumme sig hen imod Lyset. Om de op- 
skudte, ,,fra det subhymeniale Lag løsnede" Asci siges, at de ere 
større end de fastsiddende, endnu ikke fremspringende. Deres 
Vægge have megen Spændighed og trække sig efter Udtømningen 
sammen til et betydeligt mindre Rumfang end før denne.  Spo- 
rernes Udslyngning forklares af denne Elasticitet, ,,qui se trouve 
soumise a deux phases particuliéres: 1. Tension par V'accumulation 
du liquide jusqw å rupture de Topereule. 2. Brusque mouvement 
de retrait aprås la déhiscence et alors projeetion du contenu de V'or- 
gane". Det betones med Hensyn til operculum, at den herfra hen- 
tede Character ikke er tilstrækkelig til at begrændse Asecobolerne, 
eftersom de langtfra ere de eneste Discomyceter, der besidde det. 
Videusk. Meddel. fra den naturh. Førea. 1876. 18 
