274 
Sporernes Udvikling skildres S. 12 fejlagtigt som en successiv, 
- og idet Cellekjernen betegnes: —,,le premier rudiment de la pre- 
miére spore”, saa har B. atter sagt mere,. end han kan forsvare. 
Han giver sine Meddelelser om ovennævnte Forhold, som om de 
gjaldt for alle Ascoboler, men Henvisningen til Figurerne er knyttet 
til Ascob. furfuraceus; om han har undersøgt andre sees ikke. 
-I Henseende til den brune Farve, hvormed Sporerne ofte optræde, 
angives, at den er foranlediget ved en vis Udtørring, eller derved, 
at de af forskjellig Grund blive længere Tid end sædvanligt i Spo- 
rocarpiet. Farvestoffet, der findes hos Ascobolei genuini, er efter B. 
udelukkende knyttet til Episporium, der herved mister sin Seighed 
og bliver voxagtig samt udstyres med de for denne Afdeling eien- 
dommelige Spalter, ,,gercures, fissures". Disse ere af tidligere My- 
cologer blevne misforstaaede, og B. mener at være den første, som 
har udredet det rette Forhold, men dette er ikke Tilfældet, selv om 
hans Tydning skulde være den rigtige; thi allerede 1866 skriver 
De Bary i ,,Morph. und Phys. der Pilze'' $. 128: ,,Die zierlichen 
Långsstreifen auf den ovalen Sporen von Ascobolus furfuraceus 
und Verwandten sind enge, soviel ich erkennen konnte, vållig offene 
Långsspalten in dem schån violetten Episporium". Som Exempel paa 
Hypertrophie beskrives hos Ascob. lignatilis, Crouani, viridis,. fur- 
Ffuraceus, glaber og immersus Sporer, som have opnaaet en Stør- 
relse af 3—4 Gange .den normale. Der gives tillige flere Exempler 
paa Atrophie og paa Ascobolei genuini, hvis Episporium er blevet 
farveløst. De galatinøse Vedhæng og Hylstre omtales, og der 
gjøres navnligt for Saccobolus's Vedkommende opmærksomt paa, at 
alle Sporerne her ere indesluttede i en fælleds Sæk.  Spiringen af 
Sporerne hos Ascob. viridis foregaaer 8—10 Timer efter Udsaa- 
ningen. De forøges herved lidet i Volumen, aabne sig derpaa i 
den ene eller i den anden Ende, undertiden i begge eller paa et 
hvilketsomhelst Punkt af Overfladen for at udsende farveløse 
Spiretraade. 
De to Slags Conidier, som Coemans beskriver, søgte B. 
forgjeves, derimod saae han ofte fremmed Indblanding af Penicillium 
kd 
