298 
med et Originalexemplår fra Winter har imidlertid nu overbevist 
mig-om, at vore Former, trods Differenserne i Beskrivelserne, ere 
identiske. — 
Hyp. pulchra Winter. 
Stroma nærmest korkagtigt, knold- eller skorpelignende, smud- 
sigt gulrødt, sjeldnere brunt eller hvidgraat, meget afvexlende i 
Form og Størrelse; Overfladen, ujevn, nøgen, med et forskjelligt 
Antal, 2—14, mørkebrune, saftigt kjødede, rynkede Vorter. 2—10 
Millim. største Udstrækning. Mere eller mindre nedsænkede; 
spredte. i 
Sporocarpium pæreformet med kort, tyk, cylindrisk, mørkebrun, 
saftigt kjødet Hals, hvis øverste med Ostiolum forsynede Del, som 
ovenfor beskrevet, rager vorteformigt op over Stromaets Overflade, 
og hvis Inderflade er udstyret med tynde, traadformede, septerte, 
farveløse Periphyser.  Sphærula næsten kugleformet,  gulladen. 
"e—1 Millim. høit. Spredte. Asci meget kortstilkede, langstrakt 
ovale, hver indeholdende 8 Sporer, som noget før Modningen ofte 
ere omgivne af et gelatinøst Netværk.  Sporebærende Del 75— 
84 u 1., 21 u t. Sporæ langstrakt ovale, elliptiske eller sjeldnere 
ægformede, glatte, svagt gulladne, hver indeholdende 2—4 Olie- 
draaber. 55—66 £ 1., 22—37 mu t., hyppigt 56—60 ml 23—5 
30 u t. Paraphyses tykt traadformede, farveløse, enkelte eller 
grenede, undertiden anastomoserende, med uregelmæssige Led, 
hvoraf. det øverste ofte er kølleformigt, og nogle opblæste; af 
Længde med Åsci eller lidet kortere. Se Tavle V, Fig. $—22. 
I temlig stort Antal paa gammel Kogjødning (Amager, Kallebod- 
strand ved Kjøbenhavn, Ribes Omegr) Foraar, Sommer og Efteraar 
1874 og 1875; nogle faa paa Faaregjødning (Long-Mose, Ek 
Juni 1876. 
Stromaet er i Begyndelsen fuldstændigt nedsænket, senere 
frembrydende, dets Væv er luftfyldt og optager ikke sjeldent lige- 
som Selerotiernes Gjødningsdele i sig. — I Vand strækker Ascus 
sig betydeligt og buldner' i Reglen såmtidig hermed ud til Siderne, 
saa at den faaer et' puklet Udseende, og snart derefter opløses 
