365 
har været saa forekommende at sende mig det til Undersøgelse, 
og jeg har derved kunnet overbevise mig om, at de »Pistiller", 
som Pallas beskriver som bløde Traade med svampagtige Hoveder, 
i Virkeligheden kun ere de halvkorsdannede, tornede Skæl, som 
udmærke et vist Parti af Kropsiderne hos C. tricuspis.. Da Navnet 
»Pistilliger" saaledes er grundet paa en Misforstaaelse, kan dets 
Prioritet (1811) formentlig ikke kræve, at der gives det Fortrin 
for det næste i Rækken, og man bør derfor blive staaende ved 
Benævnelsen Phobetor ventralis (C. V.). 
Denne Art har saaledes en meget stor circumpolar Udbred- 
ning. Fra Grønland, hvor den naar en Størrelse af 10 Tommer 
og er mindre almindelig end C. scorpius, men hyppigere end C. 
scorpioides, er den udbredt til det arktiske Amerika (Pt. Leopold), 
Hudsons Bay, Labrador og Fundy-Bugten; fremdeles til "Island, 
Finmarken, Novaja Semlia og Spitsbergen; den er hyppig ved Ky- 
sterne af det tidligere russiske Amerika og det nordøstlige Asien 
fra Behringsstrædet til Hakodadi. Det synes at være en littoral 
Årt; i det mindste foreligger der ingen Erfaring for, at den er 
fisket dybere end 20 Favne; ligesom Fabricius har.jeg fundet 
Orme (Anmnelider) i dens Mave, hvorimod Krebsdyr afgive Hoved- 
føden for de ægte Cotti. Ligesom det ofte er Tilfældet hos disse 
er Hannen meget mindre og langt mindre hyppig end Hunnen; af 
44 Exemplarer vare kun 7 Hanner, de øvrige Hunner, og den største 
Han i Samlingen er kun 81/4”. Kjønsforskjellen er tydelig ud- 
præget i Hannens store Kjønspapil, dens karakteristiske hvide 
Pletter paa Bugen og paa Bagsiden af Bryst- og Bugfinnerne, i begge 
disses Udstyr med Torne paa Straalernes- Bagside, i dens højere 
Rygfinner og meget længere Bugfinner. Derimod er der, ingen 
Forskjel efter Kjønnet med Hensyn til Hovedets og Forryggens Be- 
klædning med ru Benknuder, der undertiden kan mangle endog hos 
udvoxne Exemplarer. Rygfinnerne ere i Almindelighed forbundne 
eller støde i det mindste sammén ved deres Grund; en tydelig Af- 
brydelse er forholdsvis sjælden. "Det kan endnu fortjene at anføres, 
at Formen af den karakteristiske store øverste Forgjællelaagstorn og 
