378 
Bugfinnerme tælle kun 3 Bugfinnerne tælle 4 (1 + 3) 
(1 + 2) Straaler (NB. ikke 5 og.  Straaler ligesom hos vore andre 
ere endnu mere rudimentære end — Hav-Ulke. 
hos C. bubalis. 
Den lange Forgjællelaagstorn Den lange Forgjællelaagstorn 
og den øvre Gjællelaagstorn ere — er (hos Ungerne) kortere. end 
omtrent lige lange (ligesom hos den øvre Gjællelaagstorn. 
de ældre C. bubalis). 
Trods anstillet Efterforskning ved Færø ere kun disse to Ex- 
emplarer komne for Dagen; jeg antager derfor, at C. Lilljeborgii 
er mere Dybvandsform end C. bubalis. Efter at man først er 
bleven opmærksom paa den, vil den vistnok blive fundet ved andre 
nordeuropæiske Kyster. 
7. Triglops Pingelii Rhdt. 
De skraa Linier paa Kropsiderne og de tilsvarende Tværlinier 
under Struben, der støttes af tornede (tandede) Benskæl, ere uden 
Tvivl Forgreninger af Sidelinien, der finde deres Analogon hos visse 
Trigla-Arter (T'. lineata, cuculus L.). Arten er endnu den eneste 
af sin Slægt; den er ikke sjælden ved Grønlands Vestkyst og fore- 
kommer desuden ved Island, Spitsbergen, det nordlige Norge (indtil 
Christianssund mod Syd) samt ved Færø. De bathymetriske Erfa- 
ringer, der foreligge, give den en vertikal Udbredning fra 16—150 
Favne. Den naar en Størrelse af ovér 7/72 Tomme (200 Mm., 
Hunnen; Haunen af 5/2 Tomme, 145 Mm.); Straaletallets Varia- 
tioner har jeg fundet at ligge mellem de her anførte Grænser: 
D::84—86 (DU H—F8,0 DP? 935-95)- OP 1724974: 1185 
A: 23—25; C: 11—12 (foruden de rudimentære).  Hvirvlernes 
Antal er 47 (11—+36).  Kjønsforskjellen er, foruden i Hunnernes 
overlegne Størrelse og langt større Hyppighed, kun udtalt i den 
kæmpemæssige Genitalpapil hos Hannen. Alle hidtil udenfor Grøn- 
land trufne Exemplarer have været smaa. : | 
Den eneste kritiske Bemærkning, hvortil denne Art giver An- 
ledning, er den, at T'. pleurostictus Cope (,,Proc. Acad. Philad." 1865) 
