436 
(déls Efterkommere af det oprindelige Periblem, déls af Pleromet) 
ere nemlig temmelig løst forbundne og kølleformede, "saa at de 
minde noget om Ar-Papiller, saaledes som vi ikke sjeldent træffe 
dem hos Angiospermerne. 
Da jeg i Avgust 1875 opdagede disse mærkelige Nektarier, 
kunde jeg aldeles ikke forstaa deres morfologiske Betydning; især 
forekom den omtalte Omstændighed mig i høj Grad forunderlig, at 
selve Arnestedet for Nektarafsondringen var uden Epidermis; det 
var mig den Gang ikke muligt at faa Udviklingshistorien gennem- 
gaaet, da jeg ikke havde Materiale nok, hvorfor jeg i mine ifjor 
publicerede Undersøgelser over ,,Trikomer og Nektarier"") ikke har 
nævnt disse Organer. I afvigte Sommer 1876 har jeg imidlertid 
faaet de manglende Data kompletterede ved Hjælp af Eksemplarer 
fra vor botaniske Haves Væksthuse samt (ved Hr. botanisk Gartner 
Christensens Velvilje) fra Lunds botaniske Have, og gennem en 
déls organogenetisk, déls komparativ- Undersøgelse tror jeg at have 
fundet, hvad jeg. ifjor søgte forgæves. 
Ifølge Irmisch?) er Blomsterstanden hos Phaseolus ikke, 
som det hyppig angives, en Klase, men en sammensat Blomster- 
stand, ,,eine åhrenfårmige Anordnung der armblithigen Dolden" ; 
disse ,,armbliithigen Dolden" ere netop de smaa, to- eller. faå- 
blomstrede Partialinflorescenser, som vi finde hos Phaseolus, Dolichos 
0. a. af denne Slægtskabskreds; de "komme tilveje derved, at kun 
saa faa Blomster udvikles; hos Dolichos i Almindelighed kun to, 
hos Lablab i Almindelighed 3 å 4, hos Phaseolus multiflorus sæd- 
vanligvis to (Irmisch), hvilket ogsaa er Tilfældet hos andre, f. Eks 
Ph. Max, medens f. Eks. Apios har langt flere 
Udviklingen af den hele, i Hjørnet af et Løvblad fremkom- 
mende, sammensatte Blomsterstand foregaar nu. saaledes hos 
Phaseolus viridissimus, som jeg særlig har undersøgt med 
1) Cfr. Naturh. Foren. vidensk. Meddel. 1875, S. 242. 
?) Ueber die Bliithenståinde einiger Sejrs n': Botanische Zeitg. 
1851, S. 692 f. 
