39 
og med deres Fremkomst var dette Væv det første, som blev utyde- 
ligt; dernæst udviskede de nu optrædende Celledelinger snart 
Grænserne imellem de fra Begyndelsen af ret tydelige Periblemlag, 
hvoraf navnlig det yderste er skarpt fremtrædende (Fig. IX 5), indtil 
vi omsider i den næsten plane Stængelspids ikke ere i Stand til at 
påavise deres regelmæssige, bueformede Cellerækker (Fig. MI 6, V c). 
Nu opstaar der imidlertid, alt som Udviklingen skrider frem, mere 
eller mindre (ofte endog særdeles) tydelige perikline Vægge i 
Vævet umiddelbart under Aksespidsens unge Epidermis i første 
Periblemlag, hvorved Cellerne her påa Længdesnit ofte sés stillede 
i lodrette Stabler (Fig. II db vedr), som nedadtil gaa over i det uord- 
nede Væv, en Ordning, som hyppig holder sig til det helt ud- 
viklede Stadium. Alt Vævet under Epidermis i det Parti af 
Aksen, som ligger over de to Blade, bevarer bestandig et ung- 
dommeligt, blødt Præg og slutter sig i Egenskab som i Naboskab 
umiddelbart til det centrale Marvvæv i den korte, tykke Stængels 
underneden Bladene værende Del. Cellerne ere korte, tyndvæggede, 
polyedriske Parenkymceller uden Cellemellemrum, hvis Protoplasma- 
kroppe ved vandtrækkende Reagensers Indvirkning let trække sig 
tilbage fra Membranerne (Fig. Vb og Vc). Stængelspidsens op- 
rindelige Dermatogen bliver efter Bladenes Optræden til en Epi- 
dermis eller et Epithel, hvis Ydervægge ikke særlig fortykkes, og 
hvoraf enkelte Celler blive Moderceller for Spaltaabnimger, dannede 
af et Par klorofylfri Læbeeceller uden særlig udprægede Biceller 
(Fig. IN 5 og HI c). Spalten er vid, Aandehule mangler underneden 
den; vi have her aabenbart med secernerende Stomata at gøre, som 
vi jo ogsaa kende fra andre Nektariedannelser, og tillige staa vi 
overfor et ret mærkeligt, saa vidt jeg véd ikke forhen iagttaget 
Fænomen, nemlig det, åt der har dannet sig Spaltaabninger 
paa en Væxtspids; Spaltaabningerne ere nemlig temmelig ligelig 
fordelte over hele den secernerende Overfiade, endog lige i dennes 
Centrum. (I Fig. Ve antyder æx Aksespidsens øverste Punkt). 
De tvende i Medianen anlagte, meget tæt over Vækstspidsen 
sammenlukkede, tykke og skælagtige Blade tabe hurtig deres ung- 
