62 
3. 
De Oplysninger om Brugdens (Selachus maximus) Fore- 
komst og Fangst ved Island, som Faber meddeler”), forudsætter 
jeg at være bekjendte. Mine Forespørgsler i Island om Fangsten 
af denne nordiske Kæmpe-Haj i senere Tider og om Muligheden 
af at skaffe et Exemplar af den til Samlingen have kun indbragt. 
mig en Meddelelse fra Museets allerede i det foregaaende nævnte, 
højt fortjente Korrespondent, Hr. Kjøbmand Miller i Akureyri, om. 
»den eneste Bejnhåkall, som vides at være fangen ved Island i de 
sidste 50 Aar"; den maalte 12 Alen ,, fra Øjet til Halens. Begyn- 
delse"; Leveren udgjorde halvottende Tønde eller 120 Potter. og 
afgav rigelig Tran, som imidlertid blev stiv som Hvaltran, naar 
den var kold. ! 
Er der virkelig kun dette ene Exempel fra det sidste halve 
” Aarhundrede — og jeg kjender intet andet —, paa at Brugden 
er fanget ved Islands Kyst, maa den dér være aftaget i Hyppighed 
"i samme Grad og paa samme Tid omtrent som ved Norges”). i 
I Grønland have mine Forespørgsler været endnu mere forgjæves; 
ingen har dér set eller hørt noget til den, saa vidt jeg har kunnet 
bringe i Erfaring. Med Hensyn til dens Forekomst dér er og 
bliver Fabricius?) altsaa den eneste Kilde, som man kan holde sig 
til.  Spørgsmaalet om Selachus maæimus virkelig er en højnordisk 
(arktisk) Fisk, hvad man jo maatte kalde den, hvis den med Rette 
tilhørte den grønlandske Fauna, er ikke uden Betydning; man har, 
i modsat Retning, trot at kunne spore den ved Cubas Kyst"), og 
ved. Bedømmelsen af Forholdet mellem 5. maximus og &S. rostratus 
— den sydligere, mindre Brugdeform, der i sin Tid er bleven op- 
fattet som Vanskabninger af Brugden, men, som det jo nu synes 
1) Naturgesch. d. Fische Islands, S. 20 og flgd. 
2) Collett, Norges Fiske, S. 209—10, samt Vid. Selsk. Forh. Christiania 
1879, S. 103—4. 
3) Fauvå Grønlandica, p. 130, Nr. 90." ,,Squalus maximus". 
+) Poey, ,;Enumeratio piseium Cubensium”; Annales de la Soe. Espan. de 
hist. nat., V (1876), p. 380. 
