274 
bestemme Størrelsen af Dyret, maalte jeg Længden af den Del af 
Ryghvirvelsøilen fra næstsidste Ryghvirvel til 7 Ryghvirvler frem, 
der var 6T.9L. Hos Dicotyles torquatus er dette Maal 5T.81L., 
altsaa den fossile "5/10 større end D. torgquatus, der er (Hovedet 
fraregnet) 34 T. lang; D. labiatus skal være 41 T. efter Rengger. 
Den fossile vilde maale 401/2." Som man ser, giver Lund ikke 
det fundne Navlesvin noget Naryn i sin Notits, og det er klart efter 
alt, hvad der siges, at der ikke her kan være Tale om nogen ud- 
død Art, men kun om en til en Slags Adipocire forvandlet Krop 
af en Dicotyles labiatus, og dette viser ogsaa en af Hvirvlerne, 
som blev gjemt og indlemmet i hans Samling. | 
Det lader sig ikke gjøre mellem de mangfoldige Navlesvin- 
Levninger i Dr. Lunds Samling særlig at paavise dem, paa hvilke 
de ovenfor omtalte fem uddøde Arter, hver især, bleve grundede. 
Hverken hans egenhændige Katalog over Samlingen eller hans andre 
Optegnelser give noget Vink derom, og det vil være indlysende, at 
en skriftlig Henvendelse til Dr. Lund personlig nu, efter at hån 
allerede for nogle og tredive Aar siden har lagt disse Undersøgelser 
til Side og hjemsendt hertil ikke blot hele sin Samling, men ogsåå 
alle sine Optegnelser, ikke vilde føre til noget"). Man kunde 
maaske mene, at hans Angivelser om et Par af Arternes Størrelse 
skulle forstaas, som om disse havde været dobbelt saa lange 0g 
høje som de nulevende Navlésvin, altsaa omtrent af en Tapirs eller 
Okses Størrelse?), og man kunde derfor ogsaa tro, at det i alle 
Fald maatte lade sig gjøre at udpege Knoglerne af disse to Arter 
blandt alle de andre. Men det har hverken været eller" kunnet 
være Lunds Mening, at hans Ord skulde forstaas saaledes; thi 
hans Samling indeholder ikke en eneste Knogle eller Knoglebrokke, 
1) I Løbet af de sidste Aar have fremmede Palæontologer et Par Gange 
omtalt Dr. Lund som død; det kan derfor, navnlig af Hensyn til Ud- 
landet, være rigtigt her at bemærke, at dette er en Fejltagelse. Dr. 
Lund lever, bor endnu stedse i Lagoa Santa og kan lykkeligvis glæde 
se: Neues Jahrbuch f. Mineralogie etc. 1841, S. 498. 
