SEE SE EET SEE SE, HE NEN PER == RTE SØ VT SAD Er ba sa SENE SENER SE isse es te okt 
ØRET ret: ES DEERE RET ERE EET EET RE ER me ESTERE SEE FNV ENE 
"815 
Hele Kroppen er skælklædt i alle (foreliggende) Alderstrin til en 
Linie fra Bugfinnerne, bag om Brystfinnerne og tværs over Nakken 
mellem Gjællespalterne, samt til henimod Randen af de uparrede 
Finner. Hvirveltallet kan sættes til: 112—-116 (24—25-- 87—92); 
Straalernes til: D. 113—17; A. 90—98; P. 19—29. Hovedet er 
i alle Aldere uden Aftegning; yngre Individer: have 6—9 mørke 
Tværbaand over Krop, Hale og Finner, hvilke hos de større til 
Dels opløse sig i Pletter og hos de gamle (i det mindste hos Han- 
nerne) synes at tabe sig helt i en ensartet mørk Farve. 
L. lugubris m. Af de fra Øfjord foreliggende Exemplarer 
ere de 4 Hanner (c. 12/2 til c. 14 Tommer), den femte (c. 12 
Tommer) en Hun. I Henseende til Legemsform, Skælbeklædning 
0. 8. v. staar denne Form L. Vahlii nær, men kan aabenbart ikke 
bringes ind under denne. Skjønt de jo ikke ere særdeles store"), er 
Farven aldeles ensartet graålig eller graabrunlig, uden Baand, Reti- 
kulation eller deslige, hverken paa Ryg eller Finner; den eneste 
Aftegning, som falder i Øjnene, er at Bugens og Hovedets Under- 
sider ere noget lysere; skjønt i noget forskjellig Grad hos de for- 
skjellige Individer, og navnlig er. der et mere hvidligt Parti ved 
Mundvigene, omfattende i Almindelighed Underkjævens Grene og 
Overlæben, med en temmelig skarp Grænse mod det for øvrigt 
mørkere Hoved. Sideliniens Leje og Løb er, for såa vidt den er 
synlig, som hos £. Vahlii, Skælbeklædningens Udstrækning ligeledes, 
d: den strækker sig indtil henimod Bugfinnerne, Brystfinnerne og 
Nakken, og som hos denne Art gaar den paa Finnerne næsten til 
Randen af de uparrede eller i al Fald til over Midten af disse; 
den forreste Del af Rygfinnen er dog egentlig kun skælklædt ved 
Grunden. Hos Hannerne varierer Legemets Højde mellem !/s og 
Y1o af Totallængden; Hovedets Længde indeholdes knap halvfemte 
1") Hunnen har, skjønt den nes store Æg i sig. Derimod ere Han- 
nernes Sædstokke forholdsvis smaa, og det er derfor ikke umuligt, at 
selv den største af dem br er udvoxen, men at Arten. (eller dens 
smed opnaar en betydeligere Størrelse end den, hvormed den nu 
er kjend 
