390 
første i Reglen ikke naar ud over Haandsvingfjerene, saaledes som 
den sidstes. Men da hån tillige fandt, at det hvide Spejl dog 
undertiden fortsatte sig hen ogsaa paa den første Armsvingfjer, og 
da han ansaa det for sandsynligt, at en større Række Exemplarer, 
end der stod til hans Raadighed, vilde frembyde yderligere Overgange 
til det hos L. eæcubitor stedfindende Forhold (en Formodning, som 
senere andres Iagttagelser ogsaa have bekræftet), vilde han ikke er- 
kjende Pallas' Lanius major som en fra førstnævnte forskjellig Art. 
Professor Cabanis, som synes kun at have havt Exemplarer for sig, 
påa hvilke Vingespejlet var indskrænket til Haandsvingfjerene alene, 
hævdede meget bestemt, at Radde tog fejl heri, og at ,,L. major 
hat mit eæcubitor nichts zu schaffen, sondern ist von diesem durch- 
aus verschieden dureh den einfachen weissen Spiegel". !) 
I at henføre deres énspejlede siberiske Ternskade til Pallas” 
Fugl synes de to ovennævnte Ornithologer ganske almindelig at 
have faaet Medhold, skjøndt visse Udtryk i Beskrivelsen i Zoographia 
Rosso-Åsiatica (saasom: ,,uropygium crissumque alba") rigtignok 
ikke synes at støtte Henførelsen, og denne derfor maaske heller 
ikke kan siges at være hævet over enhver Tvivl. Derimod er der 
neppe endnu opnaat Enighed med Hensyn til Fuglens Ret til at 
gjælde for en selvstændig Art, skjøndt Prof. Cabanis' Anskuelse 
gariske vist har vundet megen Tilslutning, især i Tyskland. 
I sin i Journal f. Ornithologie meddelte Redegjørelse for Pallas' 
og sin egen Lanius major oplyste Prof. Cabanis tillige, at Berliner- 
museet besad en gammel fuldt udfarvet Han af denne Art, hvis 
Underside var ganske hvid, uden Spor af Bølgelinjer, og som var 
skudt ved Wolgafloden og saaledes afgav det første sikre Exempel 
paa, at Fuglen havde vist sig i Europa. Den første af disse 
Oplysninger forekommer mig at have megen Interesse, da der deraf 
følger et let paaviseligt Skjelnemærke mellem den paagjældende 
Fugl og den nordamerikanske Lanius borealis, der, som man véd, 
beholder Bølgelinjerne hele Livet igjennem; den anden, som senere 
DD) Jorn. f-Ormtk: £ 1878: S. 75; 
