443 
Bevægelser vare afbrudte og tumlende, stundom hvirvlede de afsted 
med stærk Fart, til andre Tider forholdt de sig ganske stille 
og sank da langsomt ned mod Bunden. Kun hos de enkelte 
Exemplarer, der sad i det saakaldte ,,Hus”, saaes Halen i en 
temmelig jævn bølgende Bevægelse. Naar Døden nærmede sig, 
brast Chordaen og Halen krummede sig hjælpeløst sammen; Be- 
vægelserne bleve maåttere og mattere; det sidste Livstegn var den 
" meget intensive Fimrebevægelse i Munden og den forreste Del af 
Tarmkanalen. 
