96 
Beskrivelser og Afbildninger af den endnu savnes. Jeg skal 
indskrænke mig til at bemærke, at naar man har en Suite af 
store Exemplarer for sig, finder man, at den varierer betydeligt; 
nogle ere temmelig stærkt nedtrykte, andre tvertimod meget 
høie, nogle aldeles runde, andre tydeligt femkantede; eet er paa 
en Gang nedtrykt og tilspidset, kegledannet; undertiden ere 
Fodgangene indtrykte (fordybede) paa Bugsiden. En Stribe midt 
nedad hvert Felt er i Reglen temmelig fri for Knuder.  Mund- 
huden er tyndt bestråoet med smaa Kalkplader, som kun nær- 
mest omkring den egenlige Mundaabning blive saa lætte,; at de 
dække Huden, Unge Exemplarer ere ofte smukt lyseråde eller 
violette med lysere Fodgange. 
Paa de ostindiske Tripneustes-Arter har jeg ikke saameget 
Rede, at jeg tår angive, hvori den vestindiske Art er forskjellig 
fra den af de ostindiske, som kommer den nærmest, En ostin- 
disk Art (T. pentagonus Ag?) som Museet besidder fra Zanzibar, 
Nikobar og Amboina, afviger saameget ved sin tynde Skal, der 
kun er tyndt bestrået med meget mindre Knuder og Pigge, og ved 
sine smallere Ambulacra, hvis midterste Porerække kun er meget 
lidt uregelmæssig, at det er saare let at skjelne imellem dem; 
men det er muligt, at der gives andre Arter, som komme den 
vestindiske Art nærmere, men som ere forblevne mig ubekjendte.%) 
Det er noget vildledende, naar Slægten i Ag. Des. C.R. og 
Des. Syn. beskrives som havende en ,bouche médiocrement en- 
”) Isaafald er det muligt, at nogle af de i de her værende Samlinger 
0.8. v. end ovenfor er antaget. Min Mis i denne Retning beroer 
dog egenlig kun paa, at Kleins tab. II er ng som jeg antager for at 
forestille en Form af 7. ventricosus, i Ag. Des. C. R. netop henfåres 
til den indiske 7. pentagonus. Men deal har jeg gjennemgaaet de om- 
handlede Former atter og atter og er stedse kommet til det samme Re- 
rette Arter, selv i de nyeste Værker (see f. Ex. i det fålgende under 
Meoma ventricosa). 
