RE NE EET ER EET GE REE EET EEN TEE EET RE TT INN DVN 
ES RT NR ge 
V 
gan SAVES sø 
DER SEER RDS 
101 
Echinus reticulatus Lin. (p. p.) S. N. X. p. 666. 
Clypeaster rosaceus Lmck, hist. (p. p.), Blv. Zooph. (p. p.), Des- 
mon) Ag] Des: CR; Michel): Glyp: ele; 
Echlinanthus rosaceus Gr. Catal. 
Afbildninger:; Sloane t. 242 f. 7—10; Klein t. 17 f..A og 
18 f. B (E. M. t. 144 f. 7—8); Seba t. XI f. 2 (Original- 
Exemplaret i Universitets-Museet i Kjåbenhavn) og t. XV 
f-43=14; Knorrt DET; 12; Bly. Acts t-21 6/47 b; Cuvier 
R-475846 11455 Dåj.  Hupe 140 14085: Michel 
Clip: 43: 
Forekomst: Museets Exemplarer ere fra de danske Antiller 
og Florida. Den angives desuden fra Cuba, Jamaica, 
Guadeloupe og Martinique samt som fossil fra de disse 
Oer omgivende Koraldannelser. 
Clypeaster rosaceus staaer i det hele noget isoleret i Slæg- 
ten og er let kjendelig blandt de andre nulevende Arter ved 
sin tykke, opsvulmede, forholdsviis håie, ikke plade- eller kage- 
formigt nedtrykte, underneden meget hule Skal, ved den fem- 
kantede Mund, der omtrent gjentager Skallens Omrids, men i 
omvendt Stilling, samt vedat Analaabningem, hvis Form er en 
Mellemting mellem det ovale og det trekantede, smallere fortil 
end bagtil og lidt længere end den ér bred, ligger meget tæt 
ved Bagranden og næsten i denne. Genitalporerne ligge 
hos unge Exemplarer altid tæt op til Madreporpladen, hos ældre 
derimod snart der, snart langt derfra og fålgelig langt udenfor 
(»Hab. in oceano : SØ for sig, L Ex placunarius, til hvilken 
flere af de i S. N. X. citerede Figurer håre (Gualtieri t. 110 f. A,, 
mig vær g B), medens andre forestille Laganer RE, 110 
C, Rumph t. 14 f. E,. Petiver tab. 1 f. 10). De i S. N. XIL tilfåiede 
He af Seba pege ligeledes hen paa forskjellige ær Det vilde 
derfor i Grunden være rigtigere at kalde Arten O. reticulatus (Lin.), da 
E. reticulatus deels ved Citatet af Sloane, deels ved Tilféielsen »ha- 
bitat in O. Americano« saa bestemt peger hen paa den foreliggende 
Form, om end ogsaa her et fremmed Element er kommet ind ved Hen- 
viisningen til Gualtieri t. 110 D, som er CO. scutiformis. esmou- 
lins er den første Forfatter, hos hvem Arten optræder nogenlunde reen. 
7 
