134 
at de bageste Ambulakralblade ere de korteste, medens de hos 
E. emarginata ere de længste, hvilket Fortrin her. tilfalder det 
forreste uparrede Ambulacrum. Selv hos de stårste forelig- 
gende Exemplarer er der en større Afstand mellem Ambulakralbla- 
dene og Indsnittene”) end hos udvoxne Exemplarer af E. emargi- 
nata, men ligesom hos denne aftager denne Afstand med Al- 
deren. I dette Mellemrum findes gjerne nogle spredte Ambu- 
lakralporer, 
Foruden fra Puntarenas er denne Årt kjendt fra Guya- 
quil (Ag. Mon. Sc,, Gr. Cat.) og fra Galapagos (Ag. Mon. Sc.). 
Denne sidste Forekomst i Forbindelse med den store Varialion, 
som vi have fundet hos den åstamerikanske Art, kunde give An- 
ledning. til det Spårgsmaal, om E. tetrapora Ag. Mon. Sc. (p. 146 
t, Xa f. 1—3), som ligeledes skulde være fra Galapagos, er en 
anden Art, eller om E. Stokesii ikke skulde være den yngre Form 
af denne? Dette er der dog neppe Grund til at antage. Afbildnin- 
gen af E, tetrapora viser ikke den for E.. Stokesit betegnende Excen- 
tricitet, som det vilde være lidet rimeligt kun skulde findes hos 
den yngre Form, (hosden unge E.emarginata er noget saadant jo 
heller ikke Tilfældet), og intet af de foreliggende Exemplarer viser 
nogen positiv Tilnærmelse til den Agassizske E. tetrapora. Snarere 
kunde det maaskee endnu trænge til Bekræftelse, om Lokaliteten 
for E. tetrapora er angivet rigtigt, 
4.  Ågassizia ovulum Ltk. n. sp. 
Af den endnu kun lidet kjendte Slægt Agassizia Val, har Prof. 
Ørsted hjembragt 3 Exemplarer — hvoriblandt dog kun eet ube- 
”) De der liggende Ambulakralplader ere derfor heller ikke smalle og 
sammentrængte, men temmelig brede, navnlig hos yngre Individer. 
Gr. Cat, gjør dette til en Hovedcharakteer for sin Slægt Leodia, til hvil- 
ken jeg derfor ikke ret kan fæste Lid. 
