147 
T. dråbachiensis (Mill) T. lividus (Lmk.) 
5—6 Porepar, dannende Porernes Antal begynder 
Buer med en ikke meget stærk foroven med 4, gaaer saa med 
Krumning; hos store Exempla- nogen Vaklen over i 5 og af- 
rer er 6 Reglen med 5 nærmest tager igjen nærmest ved Mun- 
ved begge Poler. den til 4 eller 3.%) 
Farven violet, bruunlig eller Farven smudsiggrån, sjel- 
grin; Piggene oftest grånlige, den violet, Piggene i Reglen vio- 
undertiden rødlige eller næsten lette, undertiden mårkegrånne, 
hvide. | bruunlige eller ganske lyse, 
Det er en Selvfålge, at den, der vil pråve, hvorvidt de her 
anfårte Forskjelligheder holde Stik, maa sammenligne nogenlunde 
ligestore Exemplarer og ikke være indskrænket til altfor faa, 
thi Oiet opfatter her, som ved andre Echinider, vanskelig det 
Charakteristiske paa en enkelt Repræsentant for hver Art. Jeg 
er overbeviist om, at Toæopneustes lividus og dråbachiensis ere 
ligesaavel adskilte som overhovedet to nærstaaende Echinus-Arter 
kunne være det. 
Skjåndt jeg allerede tidligere%+) har bestemt den grån- 
landske Såborre som E. dråbachiensis, fordi jeg ikke formaaede 
at skjelne den fra denne ved noget positivt Kjendemærke, 
har jeg dog altid selv havt nøgen Mistanke til Rigtigheden 
af denne Bestemmelse og ånsket at faae Leilighed til at pråve 
den paa ny. [midlertid er Resultatet af en fornyet Undersågelse 
dog blevet væsentlig det gamle, Formen er hos den grån- 
landske ofte håiere (Forholdet mellem Håiden og Tvermaalet 
varierer f. Ex. hos 3 Individer mellem 1, 8: 1 og 1, 6: 1), 
enten nærmende sig til det kuglerunde eller nøget toppet; Skal- 
årerne kunne være en Deel massivere, men ere forresten af den 
sædvanlige Form. Selv hos de stirste foreliggende grånlandske 
Exemplarer danne de sekundære Ambulakralknuder ikke 
”) 6 synes at være en reen Undtagelse; man kan ogsaa træffe udvoxne 
Exemplarer, hvor å er det gjennemgaaende Tal. 
”) Latken Gr. Ech. p. 24. 
