179 
udtalt, at denne Art ,urigtigen af Agassiz og Desor er hen- 
fårt til Slægten Schizaster",. og at den ,maa henregnes: til den 
af Philippi (A. N, 45) opstillede Slægt Tripylus, som udmær- 
ker sig ved 3 Genitalporer, idet den forreste håire Pørus, som 
er tilstede hos Spatangus, mangler"; han tilfåier, at hos Schi- 
zaster findes kun 2 Genitalporer, hvilket ståttes paa Underso- 
gelsen af den middelhavske Art, men, som det siden skal vises, 
ikke holder aldeles Stik, ialfald ingenlunde for hele Slægten. 
Imidlertid har Sars ikke overseet, at ,,Tripylus fragilist, som 
han altsaa kalder den, afviger fra alle de af Philippi og 
senere af Troschel beskrevne Arter af Tripylus derved, at 
den dorsale Pol ligger bagved Midten af Skallens Længde, og 
at den deri ligner Slægten Schizaster.  Fremdeles udtaler han, 
at ,Schizaster canaliferus synes i Middelhavet at repræsentere 
vor nordiske Brissus fragilis", En saadan ,,Repræsentation% 
synes imidlertid at .forudsætte, at de paagjældende Arter håre 
til samme Slægt; hvorledes kunne de ellers repræsentere 
hinanden? Er ,Br. fragilis" virkelig en . Tripylus, saa re- 
præsenterer den jo nærmest det indo-pacifiske Riges andre 
Tripylus-Årter i Nordhavet, og ikke Schizaster-Slægten; repræ- 
Senterer den derimod virkelig denne, vil dette jo med andre 
Ord sige, at den er en Art af denne Slægt. Jeg kan derfor 
ikke andet end finde en vis Modsigelse i Prof. Sars?s Udtalelser 
om dette Punkt, Dette Spårgsmaal er imidlertid ikke saa al- 
deles uvigtigt, som det maaskee kunde synes. Et Blik paa For- 
tegnelsen over Middelhavets Echinider”) vil nemlig vise, at 
naar man seer bort fra 4 Arter, som kunne betragtes som 
tilhårende tropiske eller subtropiske Slægter (nemlig Sphæriechi- 
nus, Echinocidaris, Brissus og Centrostephanus), ere de middel- 
havske Arter enten identiske med de nordeuropæiske (hvad dog 
kun synes at være Tilfældet med 2 eller 3), eller de staae dem 
ialfald saa nær, at de med god Grund kunne siges at repræ- 
") Sars Mh. Litt. I. c.; Heller Litt. 
