180 
sentere dem. Saaledes er Forholdet f. Ex. mellem Cidaris pa- 
pillata paa den ene Side og C. hystrix og affinis (Stokesii) paa 
den anden, hvilke 3 Arter tilhåre en egen Typ indenfor Cidaris- 
Slægten, som, mig vitterligt, kun omfatter disse tre europæiske 
Arter; Echinus esculentus og E. melo; Toxopneustes drøbachiensis 
og T. lividus; Echinus miliaris (virens) og E. parvituberculatus 
(pulchellus); Spatangus purpureus og S. meridionalis; Echinocar- 
dium cordatum og E. mediterraneum (?); E. ovatum og E. gibbo- 
sum”), — medens Echinus Flemingii og Echinocyamus pusillus 
"| Med Hensyn til flere af de her opregnede Arter er man neppe endnu 
ganske paa det r med, om den middelhavske og den nordiske Form 
ere forskjellige Årtei eller ikke; jeg har her holdt mig til hvad der for 
Tiden synes at være den herskende Anskuelse; kun for Echinus- og Toxo- 
pneustes-Arternes Vedkommende kan jeg af egen Undersågelse garantere 
Artsforskjelligheden. Størst lej, arneren at være med Hensyn til 
de 
middelhavske Echinocardium- Ag. Des. G. R. kjender 4 .Arter 
derfra: ÅAmphidetus mg (Serien, Cette, Algier), Å. gibbosus Ag. 
(Sicilien, Algier, »di STÆ atus par I'absence d'un sillon am- 
bulacraire antérieur; men sn trés elevé. Fasciole interne ls 
au sommet«), Å. ovatus re, (Algier) og <A. mediterraneus For 
Alt hvad der er bekjendt om denne sidste er en kort Diagnose sat 
dende: »dorso convexiusc es depressione supplano; impressione scuti- 
formi, extremitate anali truncata impressa, cauda prominenti acuminata, 
ventre plano; area post-orali regne Long. 17/2", lal. 17/13", alt. 
17/24”, samt at den er nærbeslæg ned 4. cordatus (Pt). — Gr. Cat 
har 3 Arter fra Middelhavet: Z. zntnns (Sicilien), Æ. skere tin 
blot optaget efter Forbes, og E. gibbosum, optaget elter Agassiz. — 
Sars (Mh. Litt.) har ved Neapel faaet flere Exemplarer af en Amphide- 
tus, som han bestemmer som Amphidetus mediterraneus; den siges at 
»staae såa nær ved den nordiske Å. cordatus, at man kunde fristes til 
at ansee den blot for en Varietet af denne; men medens alle de dvrige 
der een, som udmærker den middelhavske Form, nemlig det indtrykte 
eller stærkt concave Analfelt, hvilket hos A. cordatus er ganske fladt. 
Skallens bageste og nederste i en Spids udlåbende Ende er vel i Reglen 
altid mere fremtrædende end hos 4. cordatus, hvor det samme Forhold, 
skjøndt i Reese een; undertiden finder Sted«. Man vil heraf see, al 
ingen a rfattere paa een Gang har havt en Æ. gibbosum 08 
en Z. slik, erraneum for sig, og der blev altsaa den Mulighed tilbage, 
at disse Arter kunde være een og den samme, uagtet den sidstnævnte 
idelig sammenlignes med Æ. cordatum, og den fårstnævnte, som jeg ret 
strax skal paavise det, er nærmest beslægtet med E. ovatum. Jeg er 
bleven ledet paa denne Tanke ved et i Museets Besiddelse værende 
