190 
Skjøndt man vistnok endnu kan opretholde Inddelingen 
i Echinida regularia s. endocyclica og E. irregularia s. exocyclica, 
— thi virkelige Overgangsformer mellem disse to Subordines 
kjendes ikke, efterat J. Haimes Milnia har viist sig at beroe paa 
en Misforstaaelse og kun at være en Acrosalenia ”) — synes der 
altsaa dog at være saa betydelige Tilnærmelser fra begge Sider, 
at det kan være uvist, hvor megen Vægt man skal lægge paa 
denne Forskjellighed. == lalfald bår man ikke, naar man vil 
have et sandt Indtryk af Echinidernes jordhistoriske Udvikling, 
blive staaende ved denne Inddeling og blot spårge: hvorledes har 
hver af disse to Grupper forholdt sig 1 Tidernes Lob?  SSporgs- 
maalet maa ogsaa gjælde de mindre Underafdelinger af begge 
Subordines, i hvilken Henseende man derfor maa såge at bringe 
Systemet til den stårst mulige Klarhed og Rigtighed; jo mindre 
man kan stole paa, at den primære Inddeling har nogen stor 
Betydning, desto mere Vægt maa man lægge paa den sekun- 
dære, Familierne, til hvilke man 'maaskee kan blive riådt til 
at holde sig alene. 
De regulære Echinider begyndte allerede i de ældre palæ- 
olitbiske Dannelser med en håist mærkelig Gruppe, de tavlede 
(tessellate) Echinider (Perischoéehinidæ), som vel i flere vigtige Træk 
sluttede sig nærmest til de nuværende regulære Echinider og be- 
sad disses hele Regelmæssighed, centrale Mund og Anus, lig- 
nende Kjæbedele 0. s. v., men paa den anden Side afvege i den 
Grad fra alle andre Echinider, saavel regulære som irregulære, 
derved, at Interambulacralfelterne ikke dannedes af to, men af 
flere (3, 5 eller 7) Tavlerækker, at de synes at maatte kunne gjåre 
Fordring paa alene for sig al udgjåre en Subordo af Echiniderne, 
en Ændring af Systemet, som ogsaa tildeels antydes af Desor 
(p- 153). Man gaaer herved Middelveien mellem med Mc. Coy at op- 
fore dem som en egen Hovedafdejing i Modsætning til alle andre 
Echinider, og med Desor at sætte dem blot som en Familie 
eller Tribus under de regulære Echinider. Saaledes som .vore 
”) Geol Sav. BD IV t 3 
