377 
påa dette, saa at dens Vægt kunde trykke Knippet længere 
ned; den strakte sin Hals og Næb saa langt den kunde, for i en 
eller anden Retning at faa fat paa en Gren, som den hurtigt 
kunde lægge sammen med de andre og saaledes flytte sig noget 
i Grenens Retning, medens den maaskee tillige gav Slip paa 
enkelte af de andre i Knippet. Var Maalet ikke naaet endnu, 
maatte den paa ny flyve ud, og den forsågte da en anden Art af 
Sammenlægning, der kunde fåre den nærmere til Maalet. Intet bar 
overrasket mig mere, end den Hurtighed i Overblikket, Beregning 
af de forhaandenværende Forhold og den Sikkerhed i Bevægel- 
serne, hvormed Fuglen forstod at manåyrere til sin Fordel, hver 
Gang Forsåget gjordes med et nyt Sæt af Grene eller Qviste.'” 
»Åt dette ogsaa er en sjælelig og legemlig Færdighed, hvoraf 
rimeligvis ikke blot Stillidsen, men mange af dens Beslægtede 
ere i Besiddelse og hvoraf de dagligdags gjåre Brug i 
det Frie, derom kan der vistnok ikke være Tvivl. Det har 
neppe undgaaet noget opmærksomt Oie, at naar enten en enlig 
Fugl eller flere enkeltsiddende Fugle flyve op fra Grenene i Top- 
pen af et Træ, seer man ofte en Bevægelse i Grenene der langtfra 
ikke er indskrænket til det Sted, hvorpaa Fuglen syntes at sidde 
og hvorfra den flåi op, idet Grenspidser, fjernede derfra i flere 
forskjellige Retninger, sættes tydeligen i stærke svingende Bevæ- 
gelser, Dette kan kun forklares derved, at Fuglen paa samme 
Maade, som vore 'Stillidser, har holdt disse Grene samlede i 
sin Fod og pludseligen givet Slip paa dem, idet den flåi bort.” 
