156 
O. forcipulosus Lik.: brachia angusta, acuminata; radius stellæ 
major minorem duplum æquat; dorsum deplanatum nodosum; tubercula 
vel spinæ omnino nullæ in tessellis marginalibus, dorsalibus, ventra- 
libusve, pedicellariæ valvatæ maximæ numerosissimæ (7—15) vero in 
omnibus hisce tessellis; areæ poriferæ sexseriatæ, sat distinctæ, poris 
c. 20; papillæ ambulacrales externæ 3 (2—4). 
d Linck afbilder t. VII fig. 8 en meget udpræget Orea- 
ster-Form, som han i sin Text betegner som ,Pentaceros B, gibbus 
% muricatus, Castellum montanum dicendus". Den samme Art 
findes afbildet hos Seba t. VII f. 3 som ,,Pentaceros gibbus & 
muricatus seu Castellum montanum.£ De eneste Forfattere, der i 
disse Figurer have erkjendt en egen Art, ere Blainville, som 
citerer Lincks Figur til sin Asterias Linckii, Gray, som benfårer 
begge Afbildninger til sin »Pentaceros muricatus" (der vel egenlig 
opstilles alene paa dem, thi det antydes ikke, at han selv har 
seet et Exemplar af den), og Dujardin og Hupé, som (uden 
Tvivl efter Gray) opfåre en Øreaster muricatus som beboende 
»de indiske Havef; heller ikke hos disse sidste Forfattere tyder 
noget paa, at de mere end deres Forgængere have havt Leilighed 
til selv at see Arten, hvilken derfor uden Tvivl indtil de senere 
Tider maa have været meget sjelden i Samlingerne, 
Museet besidder imidlertid, deels fra ældre, deels fra yngre 
Tid, 4 Exemplarer af noget forskjellig Stårrelse af denne Øre- 
aster Linckii (Blv.), og jeg er derfor ret godt istand til 
at oplyse dens Formforhold, Et af dem er ifålge en vedlagt 
Notits af afdåde Dr. Beck, fra Madagascar; to af de andre 
fra Zanzibar. For at Aldersforskjellighederne kunne træde 
desto tydeligere frem, vil jeg beskrive hvert af disse 4 Exem- 
plarer for sig, men dog dvæle meest ved det største og det 
mindste. 
Det mindste Exemplar (A) har en stårre Radius af 
55mm, en mindre af 21; Forholdet er altsaa omtrent som 1 : 2Y2. 
