17 
E 
iø 
nd 
2 
É: 
å 
gg 
219 
virkelige Pentacriner (s. lat.), er det kun Slægten Millericrinus 
d'Orb. og tildeels Taxocrinus Phill. (Cyathocrinus Rom. non de Kon.), 
som vise nogen nærmere Lighed med Pentacrinerne; skulde det 
samme maaskee ogsaa kunne siges om enkelte andre Former fra 
de ældste Jordperioder, ere disse i al Fald endnu for lidet kjendte, 
til at man derom kan udtale nogen bestemt Dom. Slægten Millerigri- 
nus%) har i Henseende til Bæger og Arme saa aldeles Pentacri- 
, nernes Bygning, at den kun kan skjelnes fra disse ved Stilkens 
Form og Bygning og da navnligen ved Manglen af Ranker og af 
de bladformige Figurer paa'Ledfladerne""). Om flere Taxocri- 
ner gjælder omtrent det samme: Taxocrinus rhenanus""") har, 
, Saavidt man veed, ganske den samme Bygning af Kronen som 
Pentacrinus, maar man seer bort fra eet eneste lille indskudt 
saakaldet ,,interradiale'””; dette mangler derimod eller kjendes i 
al Fald ikke hos T. Orbignyi Mc. Coy.””"), hvis Bægerstraaler 
ere ligesaa frie som hos nogen Pentacrin, men som afviger fra 
disse ved at have 4 Straaleled over hinanden istedenfor 3. I 
Henseende til Stilken vise disse Former ligesom de fleste Millericri- 
ner derimod ingen Lighed med Pentacrinus, men forholde sig som 
de fleste andre Stilkstjerner, d. v. s. Stilken er rund, uden Ran- 
ker og sammensat af skiveformige Led med straalestribet Skulp- 
tur paa Ledfladerne. — Slægten Encrinus staaer allerede noget 
fjernere; med Hensyn til den kan jeg indskrænke mig til at 
henvise til Beyrichs ypperlige Monografi, som jeg allerede 
oftere har citeret. 
Hvor Grændsen skal drages for Pentacrinernes Familie 
er saaledes noget uvist, og ikke mindre Uvished hersker der 
") See de smukke NUAninger, hos d'Orbigny ]. ct 7. og 19. 
mu Wgersnome see vise dog M. ede nan ve misk L ig ja 13 og 14), 
calcar (t. 15 f. eet ipe rart at: 1 
73) mfl kende d. naturhist. Vereins d. preuss. gs kl VII Bd. (1851) 
L.31:2: 
””) Synopsis of the clagssification of the British Palæozoic Rocks, pt. 2. t. 
