240 
får man antage det samme om Nutidens Stilkstjerner, hvis store 
Sjeldenhed — der staaer i en vis Modstrid med den massevise 
Optræden og aldeles selskabelige Forekomst af mange af Forti- 
dens Sålilier f. Ex. Encrinus moniliformis — saaledes vilde være 
forklaret ved deres skjulte Opholdssteder, hvorhen Fiskernes Net 
ikke let kunne forvilde sig. I Liaskalken ved Lyme Regis 
i England forekommer Pentacrinus briareus påa en saadan Maade 
i Forbindelse med Brunkul, at man faaer det Indtryk, at denne 
Art voxede paa hin Tids Drivtommer omtrent som Langhalsene 
(Cirripedierne) i vor Tid%+). Derimod vil man vanskelig kunne 
gaae ind paa Bucklands Anskuelse (l.-c. p. 404), naar han 
deels af denne Omstændighed, deels deraf, at man ikke hos 
P. briareus eller sammen med den har fundet nogen ,stor solid 
”) Denne lagttagelse forekommer mig saa lærerig og mærkelig, at jeg 
vil gjengive den udfårligt efter Buckland p. 405. »Det t. 72 f. 3" 
afbildede Exemplar af P, briareus fra Lias ved Lyme Regis sidder 
k É d 
tyndt Brunkullag i Lias-Merglen iditeol Lyme og Charmouth. Gjen- 
nem næsten hele dette Kullags Udstrækning har Miss Anning be- 
standig iagttaget folgende mærkelige Forhold. Kun dets nedre Flade 
er bedækket med et 1—3" tykt Lag, bestaaende heelt af Pentacriner; 
de ligge i en næsten vandret Stilling med Stilken overst, nærmest 
ved ene Det stårre Antal af disse Pentakriner ere bevarede 
a ypperligt, at de maae være blevne begravne i det Leer u 
User dem, forend Oplåsningen af deres Legemer kunde finde Sted. 
ualmindeligt at finde store Plader af flere Fods Længde, 
ag ren alene fremviser Armene og Grenene af disse fossile 
Dyr, udbredte ligesom Planterne i et ke rium, medens Oversiden 
kun fremviser et Virvar af Stilke i Beréring med Brunkullets Under 
flade. De fleste Stilke død i Reglen parallelt med hinanden, som om 
de vare drevne i den samme Retning af den Strém, hvori de sidst 
. Den Maade, våre disse dyriske Levninger saaledes ligge sam- 
lede umiddelbart under rangen men aldrig påa den ovre Side 
af disse, synes at vise, at disse Dyr have fæstet sig i store Grupper 
(ligesom Nutidens »Langhalse«) til de Masser af Drivtræ, som tillige- 
ed re pludselig begravne i det Dynd, hvis Ophobning foran- 
ledigede niels af den Mergelmasse, hvori dette mærkelige blandede 
Lag af Dyre- og Plante-Levninger blev nedlagt. Stykker af forstenet 
Træ med store Grupper af Mytili i den samme Stilling, som mdt 
Muslinger antage, naar de sidde paa Drivtræ, forekomme ogsaa i Lias«. 
