244 
styret med en lang, smækker, krumbåiet Snabel, 
som udgaaer midt fra Bugfladen og paa sin Spids 
bærer en Capulus-agtig Snegleskal, og af Texten 
erfarer man, at disse to Dyreformer ofte fore- 
komme forstenede sammen under Forhold, der 
tyde paa, at Sålilien har været ifærd med at ud- 
suge Sneglen, som har været grebet og fastholdt af Armene, da 
begge begravedes sammen i Havbundens Dynd. Resultatet heraf 
vilde da blive, at Stilkstjernerne og vel overhoved Sålilierne 
mindre ere (eller vare) anviste paa at leve af mikroskopiske 
Organismer end — ligesom de andre mere bevægelige Echino- 
dermer — af mindre Havdyr, hvilke de fangede med deres 
Årme og enten (ved disses og Sugefåddernes Hjælp) bragte 
direkte ned i deres Fordåielseskanal, eller som de maaskee ud- 
sugede uden at bringe dem ned i denne. 
Vi fåres herved atter .tilbage til Spoårgsmaalet om de ældre 
Såliliers ,,Snabel'” var deres Mund eller Anus. Den almindelige 
Anskuelse, der opfatter den som en rårformig Mund, stemmer 
unægtelig meget vel med den sugende Levemaade, som de 
ovenstaaende lagttagelser synes at antyde, at i det mindste nogle 
snablede Sålilier have havt, — Skulde det stadfæste sig, at den 
store Fleerhed af Fortidens Crinoideer virkelig kun havde een 
Aabning paa Fordéielseskanalen eller med andre Ord manglede 
en særegen Tarmaabning, da kunde dette maaskee ogsaa bedst 
orklares derved, at de ud sugede deres Fåde; med en Sug- 
ning af Føden fålger jo nemlig ikke sjelden hos lavere Dyr Mang- 
len af en særegen Analaabning (f. Ex. hos Ikter, S6- og Slange- 
stjerner, Actinier, Gopler 0.s.v.). Men vi fåres ved disse theo- 
denne Snegl udgjorde Soliliens sædvanlige Fåde. Dette er allerede for 
længe siden bleven iagttaget af Hr. John Gray i Dudley, som har 
udmeislet mange Exemplarer af Stenen for at oplyse dette Punkt, og 
det er yderligere bleven bekræftet af de amerikanske Naturforskere 
Yandell og Shumard, som have iagttaget det samme Træk hos 
fiere af Amerikas smukke siluriske Crinoideer« (Murch. Siluria p. 218.). 
