255 
at ligge næsten horizontalt, voxer den lodret op ad Kjæben, 
ganske som det efter v. Nordmann ogsaa er Tilfældet med 
denne Tand i Graasælens Melketandsæt, saa at altsaa i begge 
Kjæber Melkehjårnetænderne have ganske den samme særegne 
Stilling hos begge disse Sæler.  Melkekindtænderne (II, II, IV) 
have deres Plads ovenover de tre mellemste af det andet Tand- 
sæts 5 Kindtænder, saa at heller ikke i Underkjæben den for- 
reste og bageste af disse ere repræsenterede i Melketandsættet. 
Ogsaa i Henseende til Formen finder der en vis almindelig 
Lighed Sted med Overkjæbens Melkekindtænder; navnlig er ogsaa 
i Underkjæben de tvende forreste Melkekindtænder eenrodede, den 
bageste derimod forsynet med to meget korte vidtskrævende Råd- 
der; fremdeles er ogsaa her den mellemste Tand kjendelig min- 
dre end den forreste, tverlimod hvad der er Tilfældet med de 
tilsvarende Tænder i' det senere Tandsæt. Men ved Siden af 
denne almindelige Overeensstemmelse i de stårre Træk, viser 
der sig tillige bestemte Uligheder i mindre vigtige Enkeltheder, 
saaledes ere den forreste og mellemste Kindtand betydelig. min- 
dre end de tvende tilsvarende oventil i Munden, men paa den 
anden Side er atter den bageste Kindtand meget stårre end den 
bageste i Overkjæben; dens Krone har en Længde, forfra bagtil 
regnet, af henimod 4 Millimetre; den er saaledes næsten dob- 
belt saa stor som Overkjæbens, og Stårrelsesforskjellen mellem 
denne Tand og de to foransiddende er altsaa endnu langt mere 
paafaldende i Underkjæben end i Overkjæben. Af det andet 
Tandsæts Tænder er den forreste Kindtand kjendelig videre 
fremskreden i Udvikling end en hvilkensomhelst af de andre; 
medens Fortandingen af Hjårnetænderne og Fortænderne atter er 
naaet videre end de åvrige Kindtænders. 
Tandformlen for Klapmydsens Melketandsæt bliver altsaa, 
naar vi fålge den af Owen i Forslag re Betegnelsesmaade, 
fe: 1 
em ==; hvornaar dette fårste 
Tandsæt forsvinder, har jeg en selvstændig Erfaring for; men 
af udtrykke saaledes: i. EET ØE 
