54 
mindste ikke paa vor Skovmus, Mus sylvaticus L. De Dyr, som 
Thienemann og muligen Andre maatte have havt for; sig, blive 
efter hans Anskuelse kun fjernere fra Husene levende Husmld. 
medens den i det Indre af Landet levende Mus, til hvilken han 
mener at Olafsens og Hendersons Beretninger sigte, hidtil Æ 
er forbleven ubekjendt. T 
F= ill 57 
Olafsens og Hendersons Yfttringer, paa hvilke Forfatteren E i 
altsaa har bygget en saa vigtig videnskabelig Slutning, meddeler | É 
jeg her efter hinanden in extenso. I Olafsens og Povelsens E | 
Reise gjennem Island hedder det nemlig I. B. S. 218 $ 329: 
»Muus ere her vel, dog ei ret mange. De hvidagtige”), som leve i A 2 
Skove og Lyngbusker, paa Islandsk Skogar-Mys kaldte, synes kun at være å 
enten en Forandring af mwre domestico (Linn. Syst. Nat. ed. ref. 26—12), ] 7 
eller den bekjendte mus sylvaticus. 1 Huusefells-Skoven findes en Mængde EL ; 
af dem. De ere ellers meget gode Huusholdere, og samle til Vinteren en aA å 
Mængde af Mylninger”) (2 263), hvilken deres Forråad Reisende ofte komme 
over. "Som her almindeligen forsikkres af dem, der selv have seet det, 
foretage de Reiser og Fårsel over Bække og temmelig store Elve, hvor 
Vandet er dybt og stille, og de see Strommen skyde skraas over. Deres 
Fartéi er tårret Koemåg, ligesom idet falder paa Marken, nemlig tyndt | 
og fladt. Saa. mange som agte at reise i Sælskab, 4, 6 eller 10 i det å 
højeste, hjelpe "hinanden med at fåre samme deres Fartéi til Vandet. É 
Lasten ér. en temmelig Dynge af Mylninger, som opstables i Midten, men 
Muusene sidde i en Runddeel uden om, saa at deres Hoveder ståde sammen 
i Middelpuncten, men Halerne hænge ud i Vandet, og bruges i Steden for 
Aarer, til at fåre Fartåiet. Naar de komme over, bringe de deres Mylninger 
til et vist Sted. Ellers ere de tidt uheldige, ved det Stråmmen fårer dem 
til Vadet, da de lide Skibbrud, og maae hjælpe dem, som de kunne, med 
Svåmmen; hvilken Kunst de ogsaa temmeligen forstaae. Disse Overfarter : 
have vi ikke selv seet, men de ere almindeligen bekjendte; Nogle fortælle 
”) «Hvidagtige» betyder paa Islandsk-Dansk her: hvidgraa eller lyse- 
graa; Islændernes ERE Farve er i Tonen noget mårkére end vor. Det 
bliver saaledes meget edende, naar dette Udtryk i den af Murray 
sty engelske se enenensg: af Eg. Olafsens Reiseværk er bleven 
t ligefrem ved «whites, istedetfor med: whitish. 
ey ikifreke af Arbutus uva ursi L. 
