152 
undertiden at træffe en med Granat såaret og senere dåd Hval 
flydende i Vandskorpen, og en eneste Hval dræbtes, da den inde- 
sluttet af Havisen befandt sig i et snevert Rum af aabent Vand 
i Nærheden af Land, med Haandharpun og Landse, men de 
&vrige Hvaler, som Expeditionen erholdt, vare alle af Havisen 
trængte paa Land og dåde der eller dræbte af Islænderne. 
De Hvaldyr, som efterstræbes og dræbes af Hvalfangerne i 
Nærheden af Islands Kyster, ere for Tiden uden Undtagelse Barde- 
hvaler (Balænidæ). Af Bardehvalernes tre Slægter forekommer der 
sikkert kun de to:  Balænoptera og Megaptera, idetmindste 
have de Hvaler, jeg under mit Ophold der har set, med Be- 
stemthed ladet sig benfåre under disse tvende Slægter. At der 
tidligere er forekommet andre Hvalslægter ved Islands Kyster, 
fremgaaer af, at der dengang dreves en ikke ubetydelig Fangst påa 
»Nordcaperen%, ogAnderson anfårer i sine ,Nachrichten von 
Island, Grønland und Strat Davis”, at denne Hval forekom ,,0ver- 
flådig og bestandig omkring Landet, Indbyggerne fortælle ogsaa, åt 
man i ældre Tid oftere vil have set store Hvaler med Tænder, 
søm forfulgte og angreb deres Fiskerbaade, ja endog med Be- 
stemthed, at Baade paa denne Maade ere forliste med deres Be- 
sætning; men slige Beretninger maa sikkert optages med ligesaa 
stor Varsomhed som den, at der i den senere Tid skulde være 
strandet Hvaler paa Islands Østkyst, hvis Længde udgjorde 120 
Alen og derover, Hvorvidt der nogensinde er forekommet eller stran- 
det Individer af den saakaldte Grånlandshval (Balæna mysti- 
'eetus, Nordhvalen), har jeg ikke med Sikkerhed kunnet bringe i 
Erfaring; i Andersons fåromtalte Bog findes derom anført ,5å% 
Sletbagen ikke letteligen vover sig indtil den O Island; hvis 
den overhovedet forekommer der, er det vist yderst sjeldent; den 
nulevende Slægt af islændere synes ikke at kjende nogen Hval 
uden Bugrynker (islandsk: »rengi%, en af Indbyggerne meget af- 
holdt Spise). Nogen egentlig Hvalfangst fra dertil udrustede Skibe 
have Islænderne vel aldrig indladt sig paa; for Tiden indskrænker 
den sig til, at de undertiden jage og harpunere de Hvaler, 
ETERN ET EN Ree Ng TER 
FEREEEES—— ” 
