185 
islandske Hval var en hidtil ubekjendt Art; thi der gives ialfald 
een Finhval, Balænoptera Sibbaldii Gray, som er forskjellig fra 
Ostendehvalen, og som af Hr, Malm antages for ligeledes at 
være forskjellig fra den af ham opstillede Art, men om hvis 
ydre Udseende og Farve vi aldeles ikke vide noget, og ,Steypi- 
reydren” kunde jo- maåskee netop være denne Årt, 
Heldigviis have vi imidlertid mere end den . blotte Be- 
skrivelse af ,Steypireydrensf Ydre at holde os til. Hr, Hallas 
har nemlig selv skjænket det zoologiske Musæum Tungebenet og 
den første Halshvirvel af det i hans Optegnelser med Bogstavet E 
betegnede Individ; Musæet har fremdeles af det danske Fiskeri- 
selskab . kunnet tilkjåbe sig den paa Underkjæbegrenene nær 
fuldstændige Hovedskal af det selvsamme Individ, som var bragt 
hertil med et af dets Skibe; endelig er der fra en tredie Side 
at de Kjendetegn, som nu antages at betinge hinanden, ogsaa ville 
af Slægtscharaktererne for Physalus-Slægten fra Brystbenet, skjøndt 
man af de foreliggende Iagttagelser kun synes at kunne drage den 
Slutning, at denne Knogles Form vexler saameget hos de forskjellige 
Individer af denne Slægt, at det endog er tvivlsomt, om den kan af- 
give paalidelige Artsmærker. Selv paa det Kjendemærke, som man har 
hentet fra det fårste Ribbeens Form (om det er spaltet oventil eller ikke), 
an man maaskee ikke i alle Tilfælde SÅ saa trygt, som man pleier 
at gjøre, og det er ikke afveien at minde om, at Eschricht for mere 
end 20 Aar siden fremhævede; at han paa en ifivaj, som baade han og 
. Flower uden Be- 
af det forste Ribbeen, og at han ligeledes paa et Skelet af en Spæk- 
hugger fra Grånland (Del hinus orca Schl.) fandt det fårste Ribbeen paa 
venstre Side aldeles aeg spaltet i sin åvre Ende. De opstillede 
Slægter kunne saaledes endnu siges at være vel begennbnes 
og, da de Peten bekjendte makroer ikke ere saa talrige, man 
udsat for at ta ersigten over dem, naar de holdes samlede, synes 
der mig nel niller ikke at være nogen praktisk Tra 
