2 
Gruppers Naturlighed eller maaskee Ubekjendtskab med de be- 
tydelige Fremskridt, som Videnskaben i denne Retning har 'gjort, 
som have affådt hine Tvivl om det berettigede i at fastholde 
»Ganoiderne'” som et systematisk Begreb. Et sæadant Overblik 
turde være saa meget mere berettiget, som der intetsteds er .givel 
et lignendé i den senere Tid (i det mindste saa vidt mig er be- 
kjendt), og dertil kunde der dog være en vis Trang, da uden det 
kun langvarige og omfattende Studier, som det ikke kan være 
enhver Zoologs Sag at anvende paa ethveri Æmne af lignende 
Viglighed, kunne fåre til Klarhed om dette vigtige Spørgsmaal. 
At et sligt Overblik i Tidens Låb kun vil beholde Værd som 
oplysende Videnskabens Standpunkt paa en bestemt Tid, fålger 
af sig selv, men i denne Henseende deler det Skæbne med alle 
Arbeider, der ligesom "dette kun tilsigte at give en Fremstilling 
af, hvad der til: en given Tid er opnaaet, 
Det er bekjendt, at Ågåssiz i sin Definition af Ganoiderne 
lagde Vægten paa den ydre Beklædning og opfattede Ordenens 
Grændser temmelig vidt. Han udtrykker sig f. Ex. saaledes i 
Tillæget til første Bind af ,Recherches£+) (Feuilleton additionel p- 6). 
»d.. Ordre: les Ganoides. — Cette division comprend des 
familles en apparence bien différentes, mais qui ont cependant 
beaucoup de rapports, quand on les examine de præs et abstrac- 
tion faite de VYhabitude qwon a de les ranger différemment. 
Le caracttre commun å toutes est la forme anguleuse de leurs 
écailles, qui sont composées de deux substances, savoir de feuillets 
cornés ou osseux, déposés les uns sous les autres et recouver!s 
d'une couche épaisse d”émail. Ces écailles se forment exactement 
comme les dents.” Foruden de to levende Slægter Lepidosteus 
og Polypterusz+) og de fossile ,,Lepidoider,” ,,Sauroider” 
Fess massen enn 
") Med Hensyn til Bbitillerne af de citerede Skrifter og disses spmlatgr) 
reg henvises til Litteraturoyersigten ved Slutningen af denne Af- 
en 
SEM 
lg Ø f ter at blive belært om, at det 
ikke var Agassiz, men først Joh. Må ller,som viste, at der var nulevende 
ST 
w 
