16 
ligesom af et Tag. af omdannede åvre Hvirvelbuer eller 
Hvirveltorne%). ,,Stegurerne'' deles atter i to Grupper: 
a. Hvirvelbuerne (Talen er her om selve Rygraden, ikke om 
dens uudviklede Spidse) ere ikke sammenyvoxne med 
Hvirvellegemerne, men kun indfalsede i Gruber i disse 
(Leptolepis, Thrissops, Ætalion, Chirocentrites , Istiæus, 
Esox, Umbra, Elops, Albula, Salmo, Corregonus, Thymallus, 
Saurus, Sudis). Saadanne ,,stegure'" Beenfiske optrandit 
allerede i Juratiden. 
b, Hvirvelbuerne ere uadskilleligt forbundne med Hyvirvel- 
legemerne (Osmeroides, Clupeidæ, Cyprinidæ, Chirocentrus, 
Mallotus). Disse ,,Stegurer'' optraadte fårst i Kridtet, 
Hos de hvirvelhalede Beenfiske (Teleostei spondyluri) 
er Rygraden derimod forbenet lige til Spidsen, hvorfor ogsaa 
den sidste Hvirvel er biconcav, ikke blot concav fortil som 
hos ,,Stegurerne"'". Her ere atter to Tilfælde mulige: 
oa. Rygmarvskanalen forlænger sig dog ud over: den sidste 
Hvirvelbue ind mellem Halefinnens Straaler i Skikkelse 
af en tveskallet eller rårformig Beenskede. Dette er 
Tilfældet hos nogle physostome Beenfiske. (Poeciliæ, 
Characini, Mormyri, Siluroidei) samt hos de fleste Pig- 
finnefiske (Pércidæ, Scorpænidæ, Sciænidæ, Chromidæ, 
Sparidæ, Squamipennes, Teuthies, Labyrinthiformes, Scom- ; 
bride). 
ØB. Rygmarven- ender tilligemed Chorda i selve den sidste 
") «Ein nicht unbedeutender Endtheil der Rickensaite men fur das 
e 
von einer festen Knorpelmasse in der Bestalt eines langen Kegels ge- 
meinschaftlich umhållt.» (H.). 
a 
Eg 
