58 
repræsenteres af Slægten Dipterus (Ctenodus) i den devoniske Forma- 
tion samt i Kulformationen; ”det var Fiske med en temmelig 
langstrakt Form, ikke meget store) Skæl, en afgjort skæv Hale, 
"forsaavidt dens bageste Afsnit var krummet opad og de ovre 
Straaler meget kortere end de nedre; de to Rygfinner, af hvilke 
den bageste er den større, sad meget langt tilbage, den forreste : 
over Bugfinnerne, den bageste over Gatfinnen ligesom hos Di- 
” plopterus; ogsaa her havde disse tre uparrede Finner en frem- 
springende skællet Basaldeel, og de parrede optræde, i Lighed - 
» dermed, som skælklædte Laller med en Bræmme af Finnestraaler 
påa hver Side; ligeledes er Brystfinnens ,,Arm' længere end 
Bugfinnens. De fire eiendommelige: Tandplader — ikke ulige 
Skallen af en Hjertemusling — paa Underkjæben og Ganen beskreves 
tidligere, da man kun kjendte dem som isolerede, som en egen 
Slægt under Navnet Ctenodus (hvilket for Fremtiden vel vil blive 
forbeholdt de i Kulformationen fundne Arter), ligésom det af 
talrige smaae, kantede Beenstykker sammensatte Hovedskjold repræ- 
senterede Slægten Polyphractus. Tildeels håre disse Smaaskjolde 
… Vel snarere ind under Hudknoglernes end under Hovedskalsknogler- 
… nes Begreb. Sidelinien kan forfålges langs henad Kroppen, dens 
Grene paa. Hovedet: — Til de rundskællede Dipteriner med 
" skulpterede Skæl og Hovedskalsplåder håré Glyptolepis, 
Holoptychius, Gyroptychius og Rhizodopsis foruden flere andre endnu a 
kun ufuldstændigt kjendte Former%+) fra den devoniske Tid og É 
Steenkulsperioden. Det var tildeels Fiske méd en meget betydelig 
Størrelse og med en kort og plump L form xxx) og store 
Skæl; Haleformen vakler mellem den diphyocerke med noget 
AASE Hine g 
”) Hos Kulformationens Ctenodonter beskrives de dog som «store og fint 
skulpterede». 
ig izodus, Strepsodus, Trichopterus, Dendroptyehius, Bhomboptychius. 
) Den mere langstrakte Gyroptychius danner i denne Henseende en Und- 
tagelse. Den var vistnok run.dskællet og ikke rudeskællet, som man 
" Skulde antage efter den Plads Hasiøy anviser den. (Denne Forfatter 
"skriver dog selv: »Fhe scales ... are as eee oval as rhomboidal.…… 
the angles of the scales are apt is become rounded off, 'so as to present 
a transition from the rhomboid to the skind contour»). 
