142 
tre Blade (Fig. 26,2). Bladet anlægges som en halvkugleformet 
Fremragning (2 f"), der”-snart bliver fladere -og breder sig ud 
ved Grunden (2 f? og f?). Allerede det femte Blad er kommet 
ud over Primordialstadiet. Det er nu meget længere og smallere 
og viser det fårste Spor til Smaabladene, der fremtræde som 
smaa Vorter i Randen, gradvis aftagende i Stårrelse op imod 
Spidsen (3 f5), Det er altsaa den fælles Bladstilk, som fårst 
anlægges, og Udviklingen af Smaabladene er tydelig basifugal. 
Endesmaabladet anlægges  fårst efterat der har vist sig Kar- 
strænge i de nederste Smaablade, og "disse ere næsten udvoxne, 
naar Bladet har opnaaet sin halve Stårrelse. Medens Væxten 
med Hensyn til Smaabladenes Udvikling i Forhold til hinanden 
er basifugal, voxe derimod selve Smaabladene basipetalt, Baade 
Nedrebladene (1 ab) og Dækbladene (4, 5) repræsentere Blad- 
stilken med de fårste Spor til Smaabladene (3 f5). 
De temmelig langstilkede, ægdannede, modsatte Blade hos 
Syringa vulgaris anlægges ligesom hos Fuchsia, men her sees 
ikke noget Spor til en Nedrebladdel (Fig. 27, 1 f"). Anlægstrinet 
(f", f?) gaaer derfor gradvis over i Ovrebladtrinet. Det tredie 
Bladpar (f?) staaer paa Overgangen mellem disse. Den ydre 
Fig. 27. 
Syringa is. 1 Væxtspidsen omgiven -af de unge Bladanlæg. Det: ens 
af de to næstyngste Blade (/?) sees fra Rygsiden, og herigjennem sees Væst- 
spidsen, omgiven af de to yngste Blade (f"). Af de to tredie yngste Blade 
er kun det ene fremstillet (f2). 2—5 Knopskæl. 6 Dækskæl. 
sLsleetrediueos ser nens ked 
