103 . 
hine Metamorfoserækker, der staa i Forbindelse med Slægtigrup- 
peringen; de kjende ikke eller kun ufuldkomment c) Misdannel- 
sens Udviklingshistorie; de have tildels en urigtig Forestilling om. 
d) Stillingsforholdene, idet de ikke have Kjendskab til de knippe=- 
formige: Fnokstraaler, oa: netop alt det væsentligste er enten 
ukjendt eller dog kun ufuldkommen kjendt af Buchenau og 
Koehne. — Men Dr. Warming, der ikke indfårer nogen ny 
Tanke i Argumentationen, spiller dog videre paa samme Streng 
som Koehne — den samme Melodi — uden at bemærke, at 
hin Streng giver en anden Tone end får, samt al denne Tone 
— for Tiden idetmindste — kun kan have den Betydning at 
ledsage som Bas Melodien, der spilles paa Instrumentets nye 
Strenge. 
Ved at betragte de talrige Misforstaaelser i Dr. Warmings 
Kritik kunde der være Anledning til at spårge, om jeg ikke selv 
har givet nogen Anledning dertil. 
I den Henseende skal jeg villig indråmme, at min tidligere 
Fremstilling muligvis burde have været mere udviklet, at navnlig 
de enkelte Punkter burde have været sat mere ud fra hverandre, en 
. Omstændighed, der finder sin naturlige Forklaring — og jeg 
haaber Undskyldning — deri, at hint Arbejde er mit fårste, 
Men foråvrigt maa jeg bemærke; naar man — hvad jeg har gjort — 
tilsigter at skrive for Videnskabsmænd, giver man med et Ord, 
et Vink, hvad man ellers vilde bruge en Side fuld af Ord for at 
fremstille 9: man forudsætter hos Læseren en vis supplerende 
Evne, — Hvor meget tår man fordre af den videnskabelig dan- 
nede Læser, for at en Begrundelse, en Slutning skal blive fuldt 
forstaaet? Er det for meget forlangt, at Læseren, hvad Kundskab 
angaar, staar paa Videnskabens nuværende Standpunkt (bestemt 
som Minimum: at han har et almindeligt Kjendskab til de nyeste 
og bedste Haandbåger); dernæst at han nøje gjår sig bekjendt 
