128 
Fig. 1. Diomedea exulans, Overarmsbenets distale Ende med begge Biknog- 
lerne «in situ» seet fra Bagsiden; a den lille Biknogle, & Senebaandet, som 
gaaer til c, den store Biknogle, d en Forlængelse af Senen af Tensor r patagii 
brevis. Fig.2. Diomedea exulans, den store Biknogle, seet fra Forsiden. 
Fig. 3. Phøbetria fuliginosa, den store seg fra Forsiden. Fig. 4 
Samme Knogle, seet fra sin netllvendendg Kan g. 5, Majaqueus con- 
spicillatus, begge Biknogler fra venstre Vinge, di Forsiden. Fig. 6. Puf- 
finus anglorum, begge Biknoglerne fra håire Vinge, fra Bagsiden. Fig. 7. 
major, den store Biknogle, fra Bagsiden. Alle Figurer ere i na- 
turlig Stérrelse, 
Det fælger af sig selv, at et forholdsviis saa stort Been, 
som ialfald den store Biknogle er, maa spille en ikke ringe 
Rolle i Vingen og betinge Forandringer i de blåde Deles sæd- 
vanlige og normale Forhold. Vi skulle nu see, hvori disse 
Forandringer bestaae, Hos Fuglene i Almindelighed udspringer 
der fra Øverarmsbenets forreste Side lidt ovenfor den radiale 
Ledrulle en Muskel, eætensor metacarpi radialis longus, som låber 
langs med Underarmens Radialrand og snart gaaer over i en 
lang Sene, som fæster sig paa den fremspringende Knub påa 
Yderranden af Tommelens Mellemhaandsknogle. Muskelens 
