134 
E. Coues giver den. Af denne Slægts ret talrige Arter har jeg 
rigtignok kun havt Leilighed til at undersåge ”Æstrelata fuligi- 
nosa (Kuhl) og FÆ. bulweri, men disse ere ialfald, trods Lig- 
heden i Farven, to hinanden temmelig fjernistaaende Former”), 
og denne Omstændighed turde være en ret god Borgen for, at 
Biknoglerne ville findes hos- alle Arterne, om jeg end skal ind- 
råmme, at det kunde være ånskeligt for en større Sikkerheds 
Skyld at eftersee et Par af de tvefarvede Æstrelater. Æstrelata- 
Slægten slutter Rækken af-de-Stormfugle, hos hvilke jeg har 
fundet Vinge-Biknogler, og jeg troer at turde ansee det for saa 
godt som utvivlsomt, at disse Knogler virkelig ogsaa mangle hos 
alle de åvrige; men da der unægtelig er, om ikke nogen stårre 
Slægt, saa dog ialfald nogle Underslægter, som jeg ikke har havt 
Leilighed til at eftersee, vil det maaskee være rigtigst enkeltviis 
at nævne alle de Stormfugle, hos hvilke jeg forgjæves har sågt 
efter Biknoglerne, og derved give Midler i Hænde til at bedømme, 
hvorvidt min Mening er berettiget eller ikke. - De undersågte 
Fugle ere altsaa fålgende: FPelecanoides garnoti, ”Fulmarus gla- 
cialis, FF. (Priocella) glacialoides, FOssifraga gigantea, Daption 
capensis, "Pagodroma nivea?”), + Pridn (Pseudoprion) banksii, Pro- 
cellaria pelagica, "Pr. (Cymochorea) leucorrhoa, Pr. (Oceanodroma) 
furcata og ”Oceanites grallaria. Man vil af denne Liste let see, 
at enhver nogenlunde rimelig Tvivl ialfald maa indskrænkes til 
de formrige Stormsvaler og den allerede forud omtalte Halobæna- 
Men selv af Stormsvalerne ere dog begge Hovsiisligterne blevne 
eftersete, og der er saameget mindre nogen Fare for, at Man- 
gelen af Biknogler jo vil vise sig gjennemgaaende, som et Blik 
-1) Man har, som bekjendt, endog dannet en egen Slægt, Bulweria, af 
"den sidstnævnte Fugl og ganske fjernet den fra Æstrelaterne. 
7”) Eftersom Pagodroma nivea end ikke i de nyeste af de talrige Arbeider 
om Nyzeelands Fuglefauna er optaget blandt de ved dette Olands 
Kyster forekommende Stormfugle, vil jeg dog anfåre, at ifålge en 
villig Meddelelse af Professor L. Esmark er det Exemplar, som jeg 
un » tilligemed et andet lignende netop skudt paa Nyzeeland 
af en Sikbiktide norsk Kolonist og derfra sendt til Museet i Christiania, 
fra hvilket vort Museum atter har tilbyttet sig det. 
