137 
Grund af Vingebygningen et Par vanskelige Slægter, som hidtil 
snart ere henfårte til Fulmarerne, snart til Skraaperne, nemlig 
Majaqueus og Adamastor, finde en blivende Plads; medens paa 
den anden Side Kapsduen (Daption capensis), der sædvanligt 
stilles nær ved Slægten Æstrelata, vilde fjernes fra denne for at 
faae en, som jeg mener, mere passende Plads blandt Fulmarerne, 
til hvilke foruden Overeensstemmelsen i Vingens anatomiske For- 
hold ogsaa dens noget plumpe Legemsbygning, dens forholdsviis 
korte Vinger, Craniets Beskaffenhed") og endelig dens 14 Styrere 
(Rectrices) henvise den, Vil man fålge den Anskuelse, at de 
ret talrige Slægter, som henhåre til Underfamilien Procellarinæ, 
helst maa samles og grupperes i mindre Afdelinger, Grupper, saa 
vil omstaaende Schema vise, at slige Grupper kunne skarpt og na- 
turligt begrændses, naar man tager Hensyn til Vingebygningen. 
Kun een Slægt kan synes at volde nogen Tvivl, nemlig 
Pagodroma; denne Fugl ansees ret almindeligt for at være nær- 
mest beslægtet med Daption, men den har kun 12 Styrere, ikke 
det stårre Antal, som charakteriserer den sidstnævnte og de nær- 
staaende Slægter. Det vil nu let sees, at selv om man opgav at 
benytte Styrernes usædvanligt store Antal som Særkjende for Fulma- 
rernes lille Gruppe og saa optog Pagodroma iblandt dem, vilde 
det alligevel være let at charakteriserer Gruppen skarpt og give 
den bestemte, let kjendelige Grændser. Men det forekommer mig, 
at denne meget eiendommelige Slægt dog ikke har noget synder- 
lig nært Slægtskab med Daption og gjennem den med de andre 
Fulmarer, og at den helst maa stilles noget afsondret for sig selv, 
ialfald saalænge man ikke veed, om der i dens mig ubekjendte 
Skelet muligviis kan findes Tilknytningspunkter til Fulmarerne. 
SE: 
7) Jeg har ved en anden Leilighed her i Tidsskriftet paaviist, at der in- 
denfor Stormfugle-Familien viser sig ret mærkelige Forskjelligheder i 
Siebeensvingens og Taarebenets indbyrdes Forhold, og at navnlig hos 
fæ og Fulmarus saavel. som ho Vingen voxer fuld- 
ændigt sammen med Taarebenet. See «Videnskab. Meddel. f. d. Nat. 
iel: for 1871»; S. 338, Not. 19. 
