23 
indtager 7/4 af Bredden og allerede ved svag Forstårrelse viser 
sig mårkt punkteret, i det Blommekamrene ere indlejrede her paa 
den hos Bothriocephalerne sædvanlige Maade. Paa Tværsnit 
iagttages i det inderste Lag af Sidefelterne Testiklerne, som paa 
Ryg- og Bugsiden omsluttes af Blommekamrenes Lag. I det 
midterste Længdefelt ligge, som ovenfor omtalt, Æggebeholderne; 
de danne en enkelt Række, i et Antal af 450—200 Sæt.  Alle- 
rede tæt bag ved Sugeskaalene, hvor de begynde, vise de sig 
fyldte med Æg; længere tilbage (Fig. 3) ere de stærkere ud- 
spilede af Æg, saa at de gribe noget ind i Sidefelterne. I den 
bageste Strækning af Ormen (Fig. 4) ere Æggebeholderne især 
stærkt fyldte og ses tydelig at danne Bugtininger til begge Sider; 
imellem de to forreste af disse, der som sædvanlig ere stårst, 
bemærkes Cirrusblæren. Ud for Mellemrummene imellem Ægge- 
beholderne ere, navnlig i den midterste Del af Ormen, nogle af 
Blommekamrene stærkt fyldte med Blommemasse "og som Fålge 
deraf stårre og mere uigjennemsiglige, og de fra dem fårende 
Gange ere megét kjendelige ved deres Indhold; undertiden ses . 
2—3 Grene at samle sig til en enkelt Stamme, som gaar ind 
moi Midtlinien for at forene sig med den fra den modsatte 
Side (Fig. 3). Æggene (Fig. 6) ere aflange, af 0,033 Mm. Længde; 
med et kornet Indhold og en enkelt Skal. 
Den indre Bygning af denne Bændelorm stemmer, i det 
mindste i sine Grundtræk, ganske overens med den hos Bothrio- 
cephalus latus, og den slutter sig nærmest til Slægten Dibothrium 
Dies.; men den adskiller sig fra denne Slægt ved sin fuldstæn- 
dige Mangel af ydre Leddeling, ligesom den ogsaa er ejen- 
dommelig ved de kraftige Sugeredskabers Stilling og Form. 
1 sidst nævnte Henseende er den ligeledes forskjellig frå Slægten 
Ligula,, med hvilken den bar Mangelen af .Leddeling til fælles, 
og dens Forekomst i kjånsmoden Tilstand i Tarmkanalen hos 
en Fisk tyder ogsaa paa en anden Udviklingsmaade. Jeg har 
derfor ikke kunnet indordne den under nogen af de hidtil op- 
. Stillede Slægter og vilde foreslaa at kalde den Diplocotyle Olrikii, 
