86 
som paa, og som Dr. Nauckhoff omtaler og henfårer til Kridt- 
formationen 7). Hvis den. graabrune Sandsten skulde tilhåre 
Stenkulformationen, maatte ogsaa de omgivende Sandlag håre 
dertil, hvori de, saavidt jeg formaar at se, kun ere hærdnede 
Partier; men disse indeholde de sædvanlige dicotyledone Planter, 
som man finder overalt i Sand- og Skiferlagene. Jeg kan derfor 
ikke komme til andet Resultat, end at de oftomtalte «Sandsten- 
lag» ikke kunne betragtes som Bevis for at Stenkulformationen 
her er faststaaende; thi selv om det skulde vise sig, at den 
fundne Forstening virkelig er en Calamites fra Stenkulformationen 
og ikke en Equisetum fra Kridt- eller Tertiærformationerne, kan 
jeg dog, af Hensyn til de i Sandlagene fundne dicotyledone 
Planter og de. geognostiske Forhold i det Hele taget, ikke be- 
tragte dette som afgjårende, men maatte i sal Tilfælde betragte 
hin «Calamitesn som en ved Forstyrrelse af et ældre Lag ind- 
kommen Fremmed. Imidlertid er Sigillarien utvivlsomt en Sten- 
kulplante, og der er derfor al Sandsynlighed for, at selv om ikke 
disse nysomtalte Lag ved fremtidige Undersågelser alligevel skulle 
blive beviste at håre til Stenkulformationen, denne dog vil blive 
fundet i Nærheden. i 
Udbredte saavel over Gneisen som over de kulfårende Dah- 
nelser, hvile de ensformige mægtige Traplag, der langs Kysterne 
staa som flere tusinde Fod steile Vægge, der kun ere tilgængelige 
gjennem enkelte, af Frosten, Isen og Regnvandet i Forening 
dannede Klåfter, Foden af' disse Vægge er til en Håide af flere 
bundrede Fod dækket af de af Is og Vand låssprængte Klippe- 
stykker, der danne Skraaninger med en Vinkel af 30—40?, 08 
hvorover saa Fjeldet hæver sig under en Vinkel af 60—80". 
Hvor ensformig end en saadan Fjeldvæg ser ud i Frastand påå ; 
Grund af de tilsyneladende horizontale milelange Lag, saa viser 
det sig dog, naar man faar arbeidet sig op ad den, at Regel- 
mæssigheden ikke er saa overordentlig stor, og at Sammensæt- 
VERS 
