103 
tlo;eller tre Kullag, hvoraf det nederste er 3 Fod mægtigt. og 
bestaar af gode Kul. Lagene se ud til at ligge omtrent hori- 
zontalt, É . 
Henved en Mil længere inde i Landet, ved Marrak, ligger i 
en. Håide af c. 920 Fod over Havet åverst i Skrænten ved. et 
lille Elyleie et Lag gode Kul paa c. 3 Fod. - Faldet 5% SO. 
Her henter. Udliggeren. ved Sarkak om Vinteren med Hunde- 
slæder sine Kul, efter hans Opgivelse vel omtrent 50 Tånder. 
Kullene brydes - samtidig med at de hentes, og. skulle, som 
Grønlænderne udtrykkelig fremhævede som karakteristisk for dette 
Sted, aldrig være frosne. 
Det åstligste Sted, hvor jeg har truffet de kulfårende Dan- 
nelser, ér ved Udstedet Sarkak, hvor der c. "4 Mil fra Kysten 
findes nogle Sandbakker, der indeholde forkullede Træstammer, 
men, saavidt jeg veed, ikke Kullag. 
Ved Undersågelse af de næsten overalt i de kulfårende 
Dannelser forekommende Plantelevninger har, som ovenfor an- 
ført, Heer vist, at de paa de her omhandlede Strækninger 
forekommende Kul tilhåre det åvre Kridt og Mioceriformationen, 
og altsaa nærmest ere Brunkul, hvad ogsaa den kemiske Under- 
sågelse bekræfter%). Have disse Kul 'saaledes ikke nogen håi 
Brændselsværdi , Saa ere de dog alligevel fortrinlige til Husbrug 
og ville utvivlsomt blive af stor Betydning, naar engang den 
indfådte Befolkning kommer til at indse Nytten af bedre Huse, 
og Anvendelsen af Kakkelovne og Tranlamper istedelfor de na- 
tionale Spæklamper bliver almindelig. 
Hvad Brydningsmaaden af Kullene angaar, da er den, paa 
Grund af de ejendommelige geognostiske og klimatiske Forhold, 
forskjellig fra den, der anvendes i andre Lande; thi medens de 
nn eee Le 1 0 RARE Ej 
+) Forchhammer i «Schouws Ugeskrift», Zden Række, Bd. 7, 'S. 344, 
Warta i Heers «Flora fossilis arctica», S. 5 og Johnstrup i «Over- 
sigt over d..K. D. Vid. Selsk. Forhandl.» 1873, 8.184. Efter John- 
strup staa de grønlandske Kul under de bornholmske og færbiske, 
men ere bedre end de jydske. 
