188 
dog ikke berettige til at forkaste Angivelserne; jeg giver 
"derfor begge disse Stormfugle Plads her; imidlertid kan der 
neppe være Tvivl om, at de kun tilfældigt kunne være blevne 
forslaaede til Grånlands Kyster. 
æn 
pm 
Branta canadensis (L.), se: «Vid. Medd. f. d. nat. For.» f. 
1864, Kbhvn. 41865, S. 246. . 
Det eneste Exemplar af denne Gaas, som Museet har 
faaet fra Grånland, staar, hvad Størrelsen" angaar, midt 
imellem et stort Exemplar af Kanada-Gaasen, som har levet 
i den herværende Zoologiske Have, og en Branta hut- 
chinsii, som Museet har modtaget fra «Smithsonian Institu- 
tion»; denne sidstnævnte Arts Berettigelse forekommer mig 
derfor meget tvivlsom. 
12., Fulix affinis, Eyt. - 
Til disse 12 Arter kan maaske endnu føjes en trettende, som 
for Resten forlængst har været bekjendt som en for Grønland 
ejendommelig Form, men hvis Berettigelse til at gjælde for en 
egen Art ikke har været og maaske heller ikke endnu er almin- 
delig anerkjendt, og som derfor heller ikke hår været optaget 
som saadan i mine tidligere Fortegnelser; jeg mener Schlegels 
Falco gyrfalco grønlandicus, hvilken Sharpe i den nyeste Tid 
paa ny har opstillet og skarpere charakteriseret som en særegen 
Art under Navn af Falco holbålli!).  Tælles denne med, bliver 
altsaa det hele Antal af grånlandske Fugle 429; men af disse 
ere rigtignok omtrent de tredsindstyve vildfarende Fugle eller 
sjeldne, mere eller mindre tilfældige Gjæster. Trods den ikke 
store Afstand mellem begge Lande viser der sig i dette Punkt 
en meget betydelig Forskjel mellem Grånlands og Islands Fugle- 
fauna, som jo ganske vist har sin naturlige Grund i de geogra- 
phiske Forbøld, men som derfor ikke er mindre værd at lægge 
1) Proc. Zool. Soc. of London f. 1873, p. 414, pl. XXXIX. — Catalogue of 
Birds in the British Museum, Vol. I, London 1874, p. 415, pl. XIII. 
å 
