201 
Art (P, Westermanni Rhdt.%)), som ProfessorReinhardt har hjem- 
bragt fra Rio das' Velhas, ja Hudfinnen er her endog af sær- 
deles Længde; men hvad der især udmærker disse Arter (P. We- 
stermanni og labrosus) og aabenbart fjærner dem fra de forégaaende 
og nærmer dem til Slægten Conorhynchus, er den smalle, næsten 
kegleformigt tilspidsede Snude, den snævre Mund, de brede 
Læber og den yderst svage Tandbevæbning (som hos P. Wester- 
manni endog er falden helt bort i Overmunden), hvorfor der 
maaske endog kunde være Tale om for dem at oprette en egen 
Slægt, "Da denne dog, som det vil fremgaa af, hvad "her er ud- AR 
viklet, kun er ligesom den umiddelbare Fortsættelse af den gjen- 
nem de andre ægte Pimeloders Række gaaende Tendens, vil det 
vistnok være naturligst kun at danne en Underslægt eller Sektion 
for disse to Arter, sidst i Pimelodus-Slægten (s. str.) og nærmest 
ved Conorhyncherne. — Jeg vil fårst beskrive den af disse to 
nye argentinske Arter, som staar nærmest ved Slægtens typiske 
Årt, P, maculatus Lac. : 
P. Valenciennis Kr. Legemsformen er forholdsvis kort, Krop- 
pen temmelig håj og sammentrykt, Hovedet derimod fra Issen af 
meget nedtrykt, om end ikke særdeles bredt; fra Rygfinnens 
Udspring låber Hovedets Profil derfor stærkt skraat nedad med 
en ikke ganske ubetydelig Sænkring i Panderegionen. - Legemets 
stårste Håjde indeholdes 5/0 Gange, Hovedets Længde til Gjælle- 
spalten 41/4 Gange, samme til Enden af Nakkeudvæxten 3% 
Gange i Totallængden (fra Snudespidsen til Enden af den dybt 
klåftede Halefinnes nedre Flig); Hovedets stårste Brede (over 
Gjællelaagene) indeholdes 21/3 Gang i dets Længde, maalt paa 
den sidst anførte Maade. «Rygskjoldet» og «Hjælmenv, Skulder- 
buens åvre Del og Skulderforlængelsen over Brystfinnens Rod 
ere «granulerede»; dog strækker Granulationen sig fortil ikke ud 
forbi Øjnene, der ligge paa Hovedets Sider, umiddelbart under 
«Hjælmens» Rand, lidt- nærmere ved Snudespidsen end ved 
Lar. 33; 
