210 
butte, men der er meget faa af dem, og d.e sidde langt 
tilbage i Munden, hvor de danne to korte bagtil kon- 
vergerende Linier, 5—7 i hver. Overkjævens Skjægtraade 
naa til Gjællespalten eller Brysiånnens Rod, Underkjævens ydre 
ligeledes til Gjællespalten, paa deres Sted; de indre ere kortere. 
Rygfinnens Pigstraale (d.v.s. dens benede Del) er ikke længere 
end Brystfinnernes og ikke saa lang som Afstanden fra Gjælle- 
spalten til Øjets Forrand; regnes dens hudagtige Det med, er 
den derimod saa lang som Afstanden mellem begge Rygfinnerne 
seller som fra Gjællespalten til de forreste Næsebor. Den er 
lemmelig lige, savtakket bagpaa samt forpaa i sin åvre Del, men 
granuleret i den åvrige Del af sin Forkant. Brystfinnernes Pig- 
straaler ere ligeledes temmelig lige og savtakkede paa begge 
Sider, dog saaledes at Takkerne i stårste Delen af Forkanten 
kun optræde som Ujævnheder, Nedlagt naar Rygfinnen langt fra 
til Hudfinnen, hvorimod Bugfinnerne naa til Gatfinnen. Finnernes 
Sttaaletal ere: D: 14%): Pr: 140; VV: 63 As: 21 (7,14). 
Som hos andre Arier har Ryggen været mårk, Siderne og Bugen 
sålvglinsende, men ellers er der nu intet andet Spor til Afteg- 
ning end at Hudfinnen har en stor sort Plet i sin ydre 
Del; dens åvrige Del har madske været gul som hos andre 
Arter, der have dette samme sorte Mærke. De andre Finner ere 
lyse, Rygfinnen med mårk Spids. : 
Jeg skal tilføje et Par Ord om de beskrevne Arter, med 
hvilke der nærmest vilde kunne være Anledning til at sammen- 
ligne den formentlige A. jatius H. B. Desværre kjender jeg dem 
kun af de noget vel: kortfattede Beskrivelser. 
Å. truncatus Val. (Vol. XV, p. 64; Ginther, V, p. 158) (fra 
Java) har i fysionomisk Henseende vistnok megen Lighed med 
A.jatius; al Rygfinnens Pigstraale er meget længere og Nakkeud- 
væxten meget smallere, turde være nogle af de mest iåjnefaldende 
Cd . 
F) Naar H. B. tillægger den 8, er dette vistnok enten en Fejl eller en 
tilfældig Uregelmæssighed. 
