233 
finnernes Spidser naa forbi Bugfinnernes Fæste, disses Spidser hen 
imod eller til Gatfinnen; de ere længst hos det mindre Exemplar. 
Halefinnen er temmelig dybt klåftet. Sidelinien er fuldstændig, 
og der tælles langs med den 37—40 Skæl, 7 over og 7 under 
den, paa Forkroppen. T'. Brevortii hårer til dem, hvis Skæl kun 
have forholdsvis faa Viftestriber, flere dog nedad mod Bugen end 
opad mod 'Ryggen. Straaletallene ere: D: 44(2.9); BP: 41 
—13; V: 7—9; A:'34(3.31). (Den sidste dybt spaltede Gat- 
finnestraale er som sædvanlig regnet for to). Ryggens mårkere 
Tone adskilles fra de sålvblanke Sider ved en temmelig skarp 
Linie, dog er det næppe nok, at man kan tale om et særligt 
sålvyblankt Sidebaand; derimod er der en temmelig stor, aflang, 
sort Plet lidt bagved Gjællespalten og en mindre tydelig, der 
fortsætter sig til Klåften i Halefinnen, ved dennes Rod. (Smign. 
for åvrigt Gills Beskrivelse af Farverne hos den levende Fisk). 
Vort stårste Exemplar er godt 3"/2 Tomme langt til Halefinnens' 
Spidser; men efter Gill bliver den meget stårre, 5—6 Tommer 
lang. 
6. Tetragønopterus tæniurus (Gil!). 
Denne lille Art har en smækker Legemsform; Håjden inde- 
holdes 3 Gange i Totallængden, (til Halefinnen), Hovedets Længde 
derimod ikke 4 Gange; Øjets Tyærmaal er lidt over en Tredje- 
del af denne og lig med eller lidt mindre end deres mindste 
Afstand. Overkjævebenet naar lidt bagved en fra Ojehulens For- 
rand fældet lodret Linie. Tænderøe frembyde intet afvigende: 
4 i forreste, 5 i anden. Række paa Mellemkjævebenet, 4 lille paa 
Overkjævebenet 0.s.v. Rygfinnen begynder som sædvanlig midt 
imellem Snudespidsen og Halefinnen og. flere Skælrækker bagved 
Bugfinnernes Fæste; dens Håjde er det dobbelte af dens Længde 
og noget stårre end dens Afstand fra Hudfinnen. Gatfinnens 
Længde er omtrent lig med Hovedets, dens Håjde to Tredjedele 
deraf. ”Brystånnerne naa til Bugfinnerne eller ud over dette 
Punkt, Bugfinnerne til Gatfinnen. Hos det stårre af de to fore- 
