﻿17 



men ogsaa, ligesom hos E. Esula, poecilodrome. 



Paa Tab. I lindes de fem Blomstergrene fra én og samme 

 Hovedstængel af E. Peplus aftegnede i Fig. 9-10, 14—15, 16 

 -17, 18-19 og 20-21. Disse Gi ene vi e dette sidste Forhold. 



hojre, hos fjerde og femte venstre. Tillige vise disse fem Grene 

 ved deres Storrelse og Udviklingsgrad tydeligt det ovenfor sagte 

 om den opad tiltagende Kraft i Udviklingen, da Fig. 9—10 er 

 den nederste af dem og de andre folge efter Alder. Det samme 

 sés ogsaa af Fig. 43, A og B, hos E. Lathyris. 



Af de med Akselblade forsynede Arter har jeg ikke havt 

 Lejlighed til at undersoge nogen. Jeg maa derfor angaaende de, 

 som det synes, meget mærkelige Forgreningsforhold henvise til 

 Roepers Enum. S. 27. Af Wydlers Ord i Flora 1851, S. 

 433 fremgaar det iovrigt ikke, at der er noget saa usædvanligt 

 hos dem, som Roe per synes at antyde. — Abnormt synes 

 noget lignende at kunne forekomme hos andre Arter, t. Ex. 

 E. fahata, E. Helioscopia. 



