﻿menligne i denne Henseende paa Tab. I: Fig. 9 (Koppen forfra) 

 med Fig. 10 (bagfra), Fig. 14 (forfra) med 15 (bagfra), Fig. 16 

 (forfra) med 17 (bagfra), Fig. 18 med 19, Fig. 20 med 21; 

 paa Tab. II: Fig. 43 med 44, Fig. 54 med 55; paa Tab. III: 

 Fig. 69 med 68 og Fig. 76 med 75. Den gennemgaaende Over- 

 ensstemmelse heri, som i alt ovrigt, forekommer mig tillige at 

 tale for mine Figurers Overensstemmelse med Naturen. Payer 

 og Ba ilion have Intet af dette; de Kopper, som de have af- 



Kopdækkets Udvikling. Gaar jeg nu videre i mine egne 

 Undersogelser over Koppens Udvikling, vil jeg forst nærmere 

 betragte Kopdækkets. Vi have sét, at det opstaar af de for- 

 enede (sammenvoksne) Dækblade og straks efter disses Forening 



lerne. Denne Valk har i Begyndelsen kun nogle svage Udbugt- 

 ninger fortrinsvis foran Stovdragergrupperne, saa svage, at de ikke 

 engang altid bestemt kunne paavises. De sés paa Fig. 16—17, 

 men ikke bestemt paa Fig. 18—19, heller ikke paa Fig. 54-55, 

 men derimod tydeligt paa Fig. 64—65, hvor de navnlig paa 

 Forsiden af Kopdækket (Fig. 65) ere usædvanlig stærke. 



Dernæst komme nye Udbugtninger frem mellem de gamle, 

 eller Kopdækkets Rand viser sig paa et noget senere Trin tyde- 

 ligt 10- eller 9-bugtet. De mellem de oprindelige og udfor 

 Mellemrummene mellem Sviklerne liggende Udbugtninger udvikle 

 sig til Kopdækkets Kirtler. De sés som svage Udbugtninger 

 paa Fig. 20—21 (betegnede med <jf, medens KopdækGigene be- 

 tegnes /); de sés ligeledes paa Fig. 80, skont ikke bestemt. 1 

 Fig. 28 (til hvilken Fig. 27 og 29 svare som jævnaldrende Ud- 

 viklingstrin) ere de allerede meget stærke; Kirtlerne (g) ere 

 kendelige paa, at de ere mere rektangulære; i Fig. 30 eés de 

 atter, og i Fig. 22 have vi dem næsten helt udviklede og meget 

 kodfulde, medens Kopfligene allerede have deres frynsede Spidser. 



